УХВАЛА
23 січня 2026 року 
м. Київ
справа №420/5124/25
адміністративне провадження № К/990/685/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів -Соколова В.М., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року
у справі № 420/5124/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не включення індексації грошового забезпечення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з зазначенням розміру індексації грошового забезпечення у сумі 16161,86 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не включення виплаченої індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за 34 доби невикористаної щорічної відпустки при звільнені ОСОБА_1 в довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарних місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подаються для призначення пенсії;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, індексації грошового забезпечення, грошову компенсацію за 34 доби невикористаної щорічної відпустки, за останні 24 календарних місяці служби підряд перед місяцем звільнення ОСОБА_1 , що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу з зазначенням розміру індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за 34 доби невикористаної щорічної відпустки;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації заробітної плати за 2016-2017 роки;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за 2015-2016-2017 роки;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки з 07.11.2015 р. до 31.12.2015 р. у загальній кількості 4 календарних днів;
- зобов`язати Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки з 07.11.2015 р. до 31.12.2015 р. у загальній кількості 4 календарних днів, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби 21.10.2021 р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 р. по 30.11.2017 р. включно.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 р. по 30.11.2017 р. включно.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управлінням Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 4 дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпусток за період з 07.11.2015 р. по 31.12.2015 р.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 4 дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпусток за період з 07.11.2015 р. по 31.12.2015 р.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не включення індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 розраховувався розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не включення індексації грошового забезпечення в довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії ОСОБА_1 із зазначенням розміру індексації грошового забезпечення.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення індексації грошового забезпечення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені позивача та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільнені з зазначенням розміру індексації грошового забезпечення; визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення виплаченої індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористаної щорічної відпустки при звільнені позивача в довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та зобов`язання відповідача виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, індексації грошового забезпечення, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки; визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та не виплати на користь позивача індексації заробітної плати та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію заробітної плати; визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати на користь позивача грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та зобов`язання відповідача на користь позивача грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом  ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.
Оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Так відповідач зазначає, що розгляд цієї справи матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що вони мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі. При цьому заявником касаційної скарги не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.
Суд зауважує, що сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
При цьому, суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень керувались висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26.04.2023 р. у справі №420/19450/21 щодо індексації грошового забезпечення; від 16.07.2020 р. у справі №2140/1763/18 щодо індексації грошового забезпечення поліцейських; від 19.01.2021 р. у справі №160/10875/19, від 23.09.2021 р. у справі №520/12296/2020, від 30.11.2022 р. у справі №640/85/20, від 20.07.2023 р. у справі №200/18480/21 щодо компенсації за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 420/5124/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді В. М. Соколов

М. І.Смокович