ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2026 року
м. Київ
справа № 399/451/24
провадження № 61-6903св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач - фермерське господарство «Агро Плюс 7»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фермерського господарства «Агро Плюс 7» на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, у складі судді Лях М. М., від 11 грудня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Письменного О. А., Дуковського О. Л., 
Карпенка О. Л., від 03 квітня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У липні 2024 року фермерське господарство «Агро Плюс 7» (далі - ФГ «Агро Плюс 7») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агродар ЛТД» (далі - ТОВ «Агродар ЛТД») про визнання поновленим договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання недійсним договору оренди землі.
2. Позовні вимоги ФГ «Агро Плюс 7» обґрунтовані тим, що 25 квітня 
2013 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3524655100:02:000:0079, площею 5,5601 га, строком на 10 років.
3. Відповідно до пункту 42 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
4. 06 червня 2014 року право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано за ФГ «Агро Плюс 7», а отже, на думку позивача, дія договору оренди землі закінчується 06 червня 2024 року.
5. За умовами правочину у разі закінчення договору до закінчення польових робіт договір оренди продовжує свою дію до повного завершення польових робіт. Водночас ФГ «Агро Плюс 7» не закінчило проведення польових робіт на спірній ділянці та продовжує нею користуватись, що позивач вважає підставою для продовження дії договору до повного завершення польових робіт.
6. 25 березня 2024 року позивачем було направлено ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, до якого було додано 2 примірники проєкту додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, підписані та скріплені печаткою ФГ «Агро Плюс 7». Проте, відповіді не отримано.
7. Також 05 травня 2024 року на адресу орендодавця було направлено лист-доповнення до листа-повідомлення від 25 березня 2024 року про поновлення договору оренди землі з 2 примірниками проєкту додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки.
8. 13 травня 2024 року ФГ «Агро Плюс 7» стало відомо, що у Державному реєстрі речових прав є запис про інше речове право № 53205583 від 27 грудня 2023 року, згідно з яким за ТОВ «Агродар ЛТД» зареєстровано право оренди спірної земельної ділянки. Документи подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 27 грудня 2023 року, видавник ОСОБА_1 та ТОВ «Агродар ЛТД». Строк: 10 років. Дата закінчення дії: 27 грудня 2033 року, з автоматичним продовженням дії договору.
9. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 в період дії договору 
від 25 квітня 2013 року уклала договір оренди з ТОВ «Агродар ЛТД», чим порушила переважне право ФГ «Агро Плюс 7» на поновлення договору оренди землі від 25 квітня 2013 року, позивач просив суд:
- визнати поновленим договір оренди землі від 25 квітня 2013 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди у редакції, викладеній у заяві про зміну предмета позову від 24 вересня 2024 року;
- визнати недійсним договір оренди землі від 27 грудня 2023 року, укладений між відповідачами;
- скасувати державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Агродар ЛТД» на спірну земельну ділянку.
Короткий зміст судових рішень
10. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області 
від 11 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
11. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що переважне право ФГ «Агро Плюс 7» на поновлення договору оренди землі від 25 квітня 2013 року не є порушеним, оскільки строк дії вказаного договору оренди землі сплив 25 квітня 2023 року, тобто ще до направлення позивачем листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі та укладення ОСОБА_1 договору оренди з новим орендарем.
12. Крім того, суди встановили, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляла позивача про припинення договірних зобов`язань зі спливом терміну дії договору оренди землі, своє небажання поновлювати його дію.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі ФГ «Агро Плюс 7» просить рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14. 28 травня 2025 року ФГ «Агро Плюс 7» подало касаційну скаргу на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 квітня 
2025 року.
15. Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 399/451/24, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, 
у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22, у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 447/2461/20, 
від 26 липня 2023 року у справі № 357/8085/19, від 06 травня 2025 року у справі № 357/9028/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
17. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
18. Зауважує, що усі правові наслідки укладення договору оренди землі виникають саме з державної реєстрації речового права, оскільки з цього моменту сторони набувають цивільні права та обов`язки, передбачені правочином.
19. Звертає увагу, що момент укладення договору оренди, а отже і початок перебігу строку його дії, сторони визначили моментом державної реєстрації цього правочину. Оскільки державна реєстрація речового права за договором здійснена 06 червня 2014 року, тому договір дійсний до 06 червня 2024 року.
20. Стверджує, що судами попередніх інстанцій не було враховано, що на момент звернення позивача з цим позовом на спірній земельній ділянці знаходився урожай ФГ «Агро Плюс 7», що свідчило про продовження дії договору. Після відкриття провадження у справі невідомі особи здійснили незаконний збір врожаю озимої пшениці. З цього приводу позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21. У серпні 2025 року ТОВ «Агродар ЛТД» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Вказує, що орендодавець тричі повідомляв позивача про свої заперечення щодо поновлення договору оренди землі. При цьому позивач звернувся до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі вже після закінчення строку дії договору. Зауважує, що договір оренди землі від 25 квітня 2013 року почав діяти з моменту його підписання.
Обставини справи, встановлені судами
22.  ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 3524655100:02:000:0079, площею 5,5601 га, розташована на території Онуфріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області.
23. 25 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ФГ «Агро Плюс 7» було укладено договір оренди землі щодо вказаної земельної ділянки. 
Згідно з пунктом 7 договору, він укладений строком на 10 років з моменту реєстрації договору. Після закінчення строку договору оренди землі, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен у термін не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до пункту 34 договору, дія договору припиняється, зокрема у разі закінчення строку, на який його було укладено.
У пункті 40 договору сторони погодили, що у разі закінчення договору до закінчення польових робіт договір оренди продовжує свою дію до повного завершення польових робіт.
Відповідно до пункту 42 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
24. 06 червня 2014 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3524655100:02:000:0079, площею 5,5601 га, зареєстровано за 
ФГ «Агро Плюс 7».
25. 25 березня 2024 року та 05 травня 2024 року ФГ «Агро Плюс 7» направляло ОСОБА_1 листи-повідомлення про поновлення договору оренди землі, до якого було додано 2 примірники проєкту додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, підписані та скріплені печаткою ФГ «Агро Плюс 7».
26. 29 березня 2024 року ОСОБА_1 отримала лист-повідомлення 
ФГ «Агро Плюс 7» від 25 березня 2024 року.
27. 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 надіслала ФГ «Агро Плюс 7» лист-відповідь, в якому зазначила, що як власник земельної ділянки вона неодноразово повідомляла орендаря про припинення договірних зобов`язань зі спливом терміну дії договору про оренду землі.
28. Згідно з копіями листів-повідомлень від 18 вересня 2023 року та 
09 лютого 2024 року, направлених ОСОБА_1 до ФГ «Агро Плюс 7», орендодавець вказувала, що не бажає поновлювати дію договору і має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд. Про відправку листів свідчать поштові квитанції.
29. 27 грудня 2023 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Агродар ЛТД» було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером 3524655100:02:000:0079, площею 5, 5601 га, на строк: 
10 років. Дата закінчення дії 27 грудня 2033 року, з автоматичним продовженням дії договору.
30. 27 грудня 2023 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3524655100:02:000:0079, площею 5,5601 га, зареєстровано за 
ТОВ «Агродар ЛТД».
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
31. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
32. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
33. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
34. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
35. За змістом статті 1261 ЗК України якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
36. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
37. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
38. Згідно з абзацом 4 розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 1261 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
39. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» набрав чинності 16 січня 2020 року.
40. Тобто, усі договори оренди землі, які були укладені до набрання чинності цим Законом поновлюються на умовах, визначених в цих договорах за встановленими законодавством правилами, які були чинні на момент їх укладення.
41. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення договору оренди 
від 25 квітня 2013 року) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
42. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
43. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.
44. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
45. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
46. Таким чином, реалізація переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.
47. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18.
48. У розглядуваній справі судами встановлено, що 25 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ФГ «Агро Плюс 7» укладено договір оренди землі, строком на 10 років. Умовами договору визначено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
49. 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання на державну реєстрацію правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі.
50. У зв`язку зі змінами в законодавстві з 01 січня 2013 року договір оренди землі не може бути зареєстрований. Натомість закон передбачає проведення державної реєстрації права оренди, зокрема, на підставі укладеного в установленому порядку договору оренди землі (частина п`ята статті 6 Закону України «Про оренду землі», пункт 2 частини першої статті 4та пункт 1 
частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакціях, чинних на момент укладення договору оренди від 25 квітня 2013 року).
51. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 жовтня 2025 року 
у справі № 907/882/22 вказала, що після описаних вище законодавчих змін слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 01 січня 2013 року), з якого у його сторін виникають права і обов`язки у зобов`язальних правовідносинах, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права.
Якщо момент укладення договору оренди землі (виникнення у його сторін прав і обов`язків у зобов`язальних правовідносинах) і реєстрація на підставі цього правочину права оренди землі (виникнення в орендаря речового права) не збігаються в часі, то в проміжку між укладенням договору і набуттям орендарем земельної ділянки шляхом реєстрації відповідного речового права договір діє, а у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами. Так, за наявності відповідних підстав орендар може вимагати зобов`язати орендодавця виконати обов`язок з передання земельної ділянки в натурі чи відмовитись від договору і вимагати відшкодувати збитки, а орендодавець, у свою чергу, може стягнути з орендаря орендну плату.
З моменту ж реєстрації речового права оренди орендар може захищати це право від третіх осіб речово-правовими способами захисту, зокрема вимагати усунення сторонньою особою перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою (пункт 8.7. вказаної постанови).
52. Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, про те, що з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягає не сам договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Такий договір є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто за умови дотримання ними вимог статей 638, 759 і 792 ЦК України та статті 15 Закону України «Про оренду землі». З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає обов`язок передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право користування земельною ділянкою.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також підтримала висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, у частині того, що договір оренди землі є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов, а право оренди виникає з моменту його державної реєстрації, однак відступила від висновків, викладених у вказаній постанові Верховного Суду України, у частині того, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК Українидоговір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.
Водночас Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що вказані висновки стосуються чинності договору оренди землі, укладеного після 
01 січня 2013 року, тобто після зміни законодавчого регулювання, а саме виключення із Закону України «Про оренду землі» вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди із вказівкою на необхідність реєстрації права оренди, а також виключення з тексту цього Законупосилання на укладеність такого правочину з дня його державної реєстрації.
53. Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що договір оренди землі від 25 квітня 2013 року, укладений між  ОСОБА_1 та ФГ «Агро Плюс 7», набрав чинності з моменту його укладення і саме від цієї дати слід обраховувати термін його дії, який закінчився у квітні 2023 року.
54. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанції обґрунтовано вказали на те, що переважне право ФГ «Агро Плюс 7» на поновлення договору оренди землі від 25 квітня 2013 року не є порушеним, оскільки строк дії договору оренди землі закінчився у квітні 2023 року, тобто до направлення позивачем у березні та травні 2024 року листів-повідомлень про поновлення договору оренди землі та укладення ОСОБА_1 договору оренди від 27 грудня 2023 року з новим орендарем.
55. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 12 квітня 2024 року у справі № 131/970/23, та не суперечить висновкам, викладеним у постановах, на які заявник посилається у касаційній скарзі.
56. Крім того, суди також обґрунтовано вказали, що як до закінчення строку дії договору оренди землі від 25 квітня 2013 року, так і після його закінчення, зокрема після отримання повідомлення позивача про намір поновлення договору оренди землі, ОСОБА_1 неодноразово інформувала ФГ «Агро Плюс 7» про припинення договірних зобов`язань зі спливом терміну дії договору оренду землі, своє небажання поновлювати його дію та наміри використовувати земельну ділянку на свій розсуд.
57. Доводи касаційної скарги про те, що на момент звернення позивача з цим позовом (липень 2024 року) на спірній земельній ділянці знаходився урожай ФГ «Агро Плюс 7», не спростовують висновків щодо закінчення строку договору оренди землі від 25 квітня 2013 року у квітні 2023 року, а питання щодо використання цього урожаю виходить за межі розглядуваної справи.
58. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
59. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
60. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
61. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
62. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
63. У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу фермерського господарства «Агро Плюс 7» залишити без задоволення.
2. Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області 
від 11 грудня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду 
від 03 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников