УХВАЛА

02 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  904/2278/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
позивача за первісним позовом: Фофанов Я.Л.,
відповідача за первісним позовом: Сухомлин О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду (Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А., Іванов О.Г.)
від 24.04.2025 (повний текст складений 29.04.2025)

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"

про стягнення 3 131 575,50 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор"

до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

про стягнення 1 110 568,69 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1.          24 травня 2024 року Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (далі - Відповідач) про стягнення збитків у сумі 3 131 575,50 грн, завданих неналежним виконанням умов договору від 26.06.2020 №5670/20-Д (УЗ) (далі - Договір).
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач не дотримався вимог пункту 3.7 Договору та не здійснював реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у строки, передбачені законодавством та Договором. У зв`язку з цим Позивач був позбавлений можливості сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на загальну суму 3 131 575,50 грн, що є його збитками.
3.          17 червня 2024 року Відповідач подав зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути з Позивача грошові кошти в сумі 1 110 568,69 грн за порушення ним строків оплати за поставлений товар за Договором, з яких: 223 315,51 грн - три проценти річних, 887 253,18 грн - інфляційні втрати.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
4.          Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 у справі №904/2278/24 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача збитки у розмірі 3 027 973,00 грн та 36 335,68 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено.
5.          Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 221 996,77 грн трьох процентів річних, 884 249,70 грн інфляційних втрат та 16 593,70 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.
6.          У порядку частини одинадцятої статті 238 та частини одинадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України здійснено зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами.
7.          Зараховано зустрічні позовні вимоги Відповідача до Позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 221 996,77 грн, інфляційних втрат у розмірі 884 249,70 грн за порушення строків оплати поставленого товару, а всього - 1 106 246,47 грн, та 16 593,70 грн судового збору в рахунок погашення частини первісних позовних вимог Позивача до Відповідача про стягнення збитків у розмірі 3 027 973,00 грн та судового збору в розмірі 36 335,68 грн.
8.          Після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, ухвалено стягнути з Відповідача на користь Позивача збитки у розмірі 1 921 726,53 грн та судовий збір у розмірі 19 741,98 грн.
9.          Повернуто Позивачу з Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 9 394,73 грн, що був надмірно сплачений згідно з платіжною інструкцією від 08.04.2024 №739591.
10.          Рішення суду в частині задоволення первісного позову мотивовано таким:
- відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18 що належним способом захисту інтересів Позивача у разі невиконання контрагентом обов`язку щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН є звернення з позовом про відшкодування збитків;
- в порушення ст. 201 ПК України матеріали справи не містять доказів реєстрації відповідачем в ЄРПН податкових накладних, складених за наслідками господарської операції з позивачем, що призвело до позбавлення позивача можливості віднесення сплаченої у складі вартості товару суми ПДВ до податкового кредиту, внаслідок чого, позивач зазнав реальних збитків, спричинених протиправною бездіяльністю відповідача;
- суд першої інстанції дійшов висновку про наявність усіх необхідних елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки - неналежного виконання зобов`язання щодо реєстрації податкової накладної; 2) збитків у вигляді втрати права на податковий кредит; 3) причинно-наслідкового зв`язку між цією поведінкою та збитками; 4) вини Відповідача, яка презюмується;
- відповідальність Відповідача могла бути усунена лише у разі доведення ним відсутності вини або наявності обставин, що перешкоджали реєстрації накладної, зокрема оскарження відмови податкового органу в адміністративному чи судовому порядку, чого зроблено не було.
11.          Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 апеляційну скаргу Відповідача задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 у частині стягнення з Відповідача на користь Позивача збитків у сумі 3 027 973,00 грн та витрат зі сплати судового збору у сумі 36 335,68 грн скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову повністю.
12.          У зв`язку зі скасуванням в зазначеній частині рішення суду першої інстанції ухвалено не здійснювати зустрічне зарахування за первісним та зустрічним позовами в порядку частини одинадцятої статті 238 та частини одинадцятої статті 129 ГПК України.
13.          Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 про часткове задоволення зустрічного позову залишено без змін.
14.          Здійснено перерозподіл судових витрат у справі. Судові витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову, за винятком надмірно сплаченої суми 9 394,73 грн згідно з платіжною інструкцією від 08.04.2024 №739591, покладено на Позивача.
15.          Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 16 593,70 грн судового збору за подання зустрічної позовної заяви, а також 68 129,40 грн судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 залишено без змін.
16.          Постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:
- податкові накладні були подані Відповідачем на реєстрацію своєчасно. Проте, реєстрація податкових накладних була зупинена, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи копіями квитанцій;
- пунктом 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН згідно з пунктом 201.16. статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН;
- оскільки реєстрація податкових накладних, поданих Відповідачем на реєстрацію, фактично є зупиненою, а процедура реєстрації цих податкових накладних не завершена, відмова у реєстрації податкових накладних у встановленому законом порядку відсутня, то можливість реєстрації податкових накладних не втрачена; позивач не втратив можливості включити відображений у поданих відповідачем податкових накладних податок на додану вартість у сумі 3027973,00 грн до складу податкового кредиту у наступних звітних періодах;
- Позивач не довів наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків; у діях Відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, що виключає можливість притягнення його до відповідальності у вигляді відшкодування збитків на час звернення позивачем з позовом до суду;
- відсутність остаточного рішення податкового органу щодо реєстрації податкових накладних та наявність у Позивача первинних документів, що дозволяли йому сформувати податковий кредит відповідно до норм Податкового кодексу та спеціальних законів, свідчать про недоведеність факту втрати такого кредиту з вини відповідача.
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи
17.           У травні 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 у справі №904/2278/24, у якій просить скасувати її повністю та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024; стягнути з Відповідача сплачений судовий збір; розгляд касаційної скарги здійснювати за присутності представника Скаржника.
18.           У тексті касаційної скарги, з урахуванням доповнення, підставою касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 у справі №904/2278/24 Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та вказав, що приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме: пункти 4, 6, 9, 10 Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" №520 від 12.12.2019 без урахування висновків, викладених у постановах:
- об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду [вочевидь мається на увазі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду] від 07.06.2023 у справі №916/334/22, стосовно того, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни;
- об`єднаної палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, у якій об`єднана палата вирішила відступити від висновку, викладеного у пункті 28 постанови Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №918/216/17, та виснувала, що положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають можливості включення покупцем товарів / послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи) при цьому покупець зазначених товарів / послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця, однак подання такої скарги згідно з наведеною нормою у редакції, чинній після 01.01.2015, не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту; щодо того, що згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів / послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту;
- Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №910/3338/21 щодо того, що факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.
19.          Скаржник вважає, що відсутність рішення контролюючого органу про реєстрацію податкових накладних, дата складення яких перевищує 365 днів вказує лише на те, що Відповідачем не було виконано належним чином вимоги Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" №520 від 12.12.2019, що призвело до відсутності рішення податкового органу про реєстрацію податкових накладних.
20.           07 серпня 2025 року, в межах строку, встановленого Верховним Судом, Відповідач із використанням підсистеми "Електронний суд" подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційне провадження закрити на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; у разі не закриття касаційного провадження, касаційну скаргу залишити без задоволення.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
21.           26 червня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Мотор Січ" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенкор" (постачальник) укладено договір поставки №5670/20-Д (УЗ) (далі - Договір), який містить такі умови:
- постачальник зобов`язується поставити, а покупець сплатити і прийняти продукцію, яка використовується для укомплектування (ремонту, модернізації) гелікоптера (гелікоптерів), відповідно до специфікацій, що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1 Договору);
- розгорнута номенклатура (асортимент), комплектність, категорія продукції зазначається у Специфікаціях, що додаються до цього договору. Продукція постачається за якістю та кількістю, згідно специфікацій, що додаються до цього договору (п. 1.2., 2.1. Договору);
- поставка продукції здійснюється транспортом та за рахунок постачальника. Право власності на продукцію та ризик випадкового знищення чи пошкодження продукції переходить від постачальника до покупця з дати постачання продукції (п. 3.1., 3.2. Договору);
- згідно п. 3.3. Договору поставка продукції проводиться протягом 30 днів з моменту отримання попередньої оплати на розрахунковий рахунок постачальника. За згодою сторін можливі інші строки поставки партії продукції, які зазначаються у Специфікації до даного договору;
- датою поставки продукції є дата оформлення накладної (п. 3.4. Договору);
- разом з продукцією постачальник направляє покупцеві рахунок-фактуру, видаткову накладну, товаро - транспортну накладну, документ, який підтверджує якість продукції (формуляри, паспорти, етикетки, сертифікати якості, із зазначенням заводу-виробника та/або виконавця ремонту) та експлуатаційну документацію (при необхідності) (п. 3.5. Договору);
- всі податкові накладні і розрахунки коригувань до них постачальник складає та надсилає покупцю протягом 10 календарних днів в електронному вигляді з обов`язковою реєстрацією в ЄРПН, незалежно від суми ПДВ в одній податковій накладній. АТ «Мотор Січ» для обміну електронними податковими накладними використовує ліцензійну систему «М.Е.DОС.ІS» (п. 3.7. Договору);
- відповідно до пункту 4.1. Договору продукція постачається за договірними цінами, узгодженими сторонами, що діють на дату надходження попередньої оплати на розрахунковий рахунок постачальника. Після отримання передплати, постачальник на продукцію, що підлягає постачанню, ціну не змінює. Ціна продукції зазначається у Специфікаціях до даного договору;
- оплата здійснюється у гривнях. Сума договору на момент укладення є орієнтованою та складає Сто тридцять тисяч тридцять п`ять гривень 60 копійок Загальна сума договору визначається сумою Специфікацій до договору, які є невід`ємною його частиною (п. 4.5. - 4.7. Договору);
- форма розрахунків за замовлену партію продукції: 50% попередня оплата після огляду майна технічними спеціалістами, залишкові 50% сплачуються протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів після отримання продукції та проходження вхідного контролю на складі покупця (п. 5.1. Договору);
- датою оплати продукції вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. За згодою сторін можливі інші форми оплати за поставлену партію продукції, що не протирічать чинному законодавству, які зазначаються в Специфікаціях до даного договору (п. 5.2., 5.4. Договору);
- за несвоєчасну реєстрацію або відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному Реєстрі у строки, передбачені законодавством України, постачальник несе матеріальну відповідальність, а саме: зобов`язаний відшкодувати покупцеві збитки, що виникли з його вини, у розмірі суми податку на додану вартість за вищевказаними податковими накладними (пункт 9.9 Договору);
- даний договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині фінансових розрахунків - до повного виконання зобов`язань (пункт 12.1 Договору).
22.          Додатковою угодою №6 від 08.11.2021 до Договору сторони продовжили строк його дії до 31 грудня 2023 року.
23.          Товариством з обмеженою відповідальністю "Стенкор" на виконання умов Договору поставлено Позивачу товар на загальну суму 17 621 178,00 грн, що підтверджується видатковими накладними.
24.          На виконання умов Договору Публічним акціонерним товариством "Мотор Січ" здійснено оплату у розмірі 15 891 010,00 грн, що підтверджується прибутковими ордерами та платіжними дорученнями.
25.          Податкові накладні на суму 17 599 218, 00грн та платіжні доручення на суму 1 190 235,00 грн не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим Позивач стверджує про відсутність у нього можливості сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на загальну суму 3 131 575,50 грн.
26.           Відповідно до квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрацію податкових накладних від 19.02.2021 №9030770726; від 27.01.2022 №9425064343; від 27.01.2022 №9425061981; від 27.01.2022 №9425064399; від 27.01.2022 № 9425063214; від 27.01.2022 №9425064307; від 27.01.2022 №9425063573; від 27.01.2022 №9425064638; від 27.01.2022 №9425062368; від 27.01.2022 №9425064310; від 27.01.2022 №9425062370; від 27.01.2022 №9425062912; від 27.01.2022 №9425064715; від 27.01.2022 №9425064677; від 27.01.2022 №9425063098; від 27.01.2022 №9425064680; від 27.01.2022 №9425061987; від 27.01.2022 №9425063215; від 27.01.2022 №9425064513; від 27.01.2022 №9425063368; від 27.01.2022 №9425062797; від 27.01.2022 №9425064836; від 03.02.2022 №9016597318; від 04.02.2022 №9017585935; від 03.02.2022 №9016624156; від 03.02.2022 №9016628064; від 03.02.2022 №9016582186; від 24.02.2021 №9034719858; від 19.02.2021 №9030806676; від 19.02.2021 №9030775392; від 22.02.2021 №9031337516; від 15.01.2021 №9026049026; від 24.02.2021 №9034675704; від 24.02.2021 №9034716377; від 25.02.2021 №9036529415; від 25.02.2021 №9036554212; від 25.02.2021 №9036585513; від 25.02.2021 №9036528631; від 10.03.2021 №9045524622; від 10.03.2021 №9045495131; від 10.03.2021 №9045579460; від 10.03.2021 №9045417512; від 10.03.2021 №9045540186; від 23.03.2021 №9059792285; від 23.03.2021 №9059796253; від 23.03.2021 №9059778385; від 23.03.2021 №9059778531; від 29.03.2021 №9065309748; від 29.03.2021 №9065285763; від 29.03.2021 №9065278838; від 29.03.2021 №9065311359; від 29.03.2021 №9065320092; від 29.03.2021 №9065317133; від 29.03.2021 №9065275955; від 29.03.2021 №9065275970; від 29.03.2021 №9065311018; від 29.03.2021 №9065303975; від 29.03.2021 №9065315806; від 29.03.2021 №9065311970; від 29.03.2021 №9065319905; від 30.03.2021 №9067956023; від 31.03.2021 №9068869222; від 31.03.2021 №9069669886; від 31.03.2021 №9069826548; від 16.04.2021 №9088629854; від 16.04.2021 №9088621177; від 15.04.2021 №9088112556; від 15.04.2021 №9088071661; від 27.04.2021 №9101494731; від 28.04.2021 №9104631964; від 28.04.2021 №9104624281; від 28.04.2021 №9104640499; від 28.04.2021 №9104651399; від 30.04.2021 №9108009564; від 30.04.2021 №9108011373; від 30.04.2021 №9108011543; від 30.04.2021 №9107670017; від 06.05.2021 №9112529185; від 15.05.2021 №9128016602; від 15.03.2021 №9128016225; від 15.05.2021 №9128016255; від 15.05.2021 №9128016427; від 15.05.2021 №9128016794; від 28.05.2021 №9140990485; від 28.05.2021 №9140949118; від 28.05.2021 №9140991195; від 28.05.2021 №9140991449; від 28.05.2021 №9140959060; від 28.05.2021 №9141335245; від 28.05.2021 №9141415139; від 31.05.2021 №9141994358; від 31.05.2021 №9142609016; від 08.06.2021 №9149985250; від 08.06.2021 №9149984010; від 10.06.2021 №9153719119; від 15.06.2021 №9160780891; від 15.06.2021 №9160808302; від 15.06.2021 №9160775347; від 15.06.2021 №9160865659; від 30.06.2021 №9175088432; від 29.06.2021 №9172775938; від 29.06.2021 №9172692816; від 30.06.2021 №9175015606; від 29.06.2021 №9172816387; від 08.07.2021 №9183338768; від 08.07.2021 №9183332682; від 09.07.2021 №9185693829; від 09.07.2021 №9185658679; від 22.07.2021 №9201479419; від 22.07.2021 №9201479805; від 22.07.2021 №9201479493; від 22.07.2021 від 9201479437; від 22.07.2021 №9201479420; від 22.07.2021 №9201479492; від 22.07.2021 №9201479433; від 22.07.2021 №9201479936; від 29.07.2021 №9212622449; від 29.07.2021 №9212633240; від 29.07.2021 №9212593167; від 29.07.2021 №9212658962; від 29.07.2021 №9212654481; від 29.07.2021 №9212650602; від 29.07.2021 №9212596938; від 27.01.2022 №9425062752  зупинено.
27.          31.10.2023 Позивачем за первісним позовом на адресу Відповідача направлена претензія за вих. №1747/СПЗ від 30.10.2023 з вимогою сплатити збитки у розмірі 3 332 056,17 грн.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
28.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзивах, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
29.          Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених Скаржником, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. При цьому самим Скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження покладається на Скаржника.
30.          Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, враховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
31.          Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України. Як підставу касаційного оскарження Скаржник вказав неправильне застосування судом норм матеріального права , а саме: пункти 4, 6, 9, 10 Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" №520 від 12.12.2019 без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22, від 03.08.2018 у справі №917/877/17, від 10.01.2022 у справі №910/3338/21.
32.          У зв`язку з цим Суд зазначає наступне. 
33.           Як неодноразово наголошував Верховний Суд, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.
34.          Отже, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
35.          Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
36.          Щодо визначення подібних правовідносин, Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.
37.          У вказаній постанові Велика Палата конкретизувала свої висновки щодо тлумачення змісту поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
38.          При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів.
39.          Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини" зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
40.          З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
41.          У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
42.          Так, предметом спору у справі, що розглядається, є питання про наявність або відсутність підстав для стягнення як збитків суми, на яку Позивач не сформував податковий кредит та не зменшив податкові зобов`язання, у зв`язку з зупиненням реєстрації податкових накладних, сформованих та поданих Відповідачем для реєстрації.
43.          Проаналізувавши вказані Скаржником у касаційній скарзі постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22, від 03.08.2018 у справі №917/877/17, від 10.01.2022 у справі №910/3338/21 Суд звертає увагу на таке. 
44.          У справі №916/334/22 розглядався спір про стягнення збитків, а позовні вимоги були обґрунтовані вчиненням відповідачем податкового правопорушення в частині складання та реєстрації податкової накладної від 11.10.2019 №2, а також внесення коригування кількісних і вартісних показників відповідної податкової накладної, що потягнуло за собою понесення позивачем збитків, оскільки останній втратив право включити суми ПДВ до складу податкового кредиту. За обставинами справи №916/334/22 була наявна зареєстрована податкова накладна, а також відповідач зареєстрував розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної. Позивач посилався на порушення відповідачем податкового законодавства при здійсненні реєстрації податкових накладних з ПДВ у ЄРПН та  складанні розрахунку коригування до податкової накладної, зокрема  порушенні Порядку заповнення податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, неправильному визначенні суми господарської операції (порушення приписів пункту 44.1 статті 44, пунктів 201-1, 201-7 статті 201 Податкового кодексу України). 
45.          У постанові від 07.06.2023 у справі №916/334/22 Верховний Суд зазначив, що договірне зобов`язання було виконане відповідачем, а щодо твердження про вчинення відповідачем податкового правопорушення, Верховний Суд звернув увагу, що суд господарської юрисдикції у спорі між двома суб`єктами господарювання не може встановлювати факт порушення норм податкового законодавства, допущених при реєстрації податкових накладних чи розрахунків коригування, тобто у відносинах, що виникли між платником податку та державою.
46.          Оскільки ключовою обставиною у справі, що розглядається, є відсутність зареєстрованої податкової накладної, у той час, як у справі №916/334/22 податкову накладну було зареєстровано, то немає підстав стверджувати про подібність правовідносин у справі  №916/334/22 та у цій справі №904/2278/24. 
47.          У справі №917/877/17 розглядався спір про стягнення 1 541 930,45 грн. збитків, завданих внаслідок порушення зобов`язання щодо надання позивачу податкових накладних за договором на послуги з оренди майна. Позов було обґрунтовано тим, що відповідач не оформив податкові накладні та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, у такий спосіб позбавивши позивача права на віднесення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту. Судами першої та апеляційної інстанції у справі №917/877/17 у задоволенні позову було відмовлено.  Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та задовольняючи позов, у постанові від 03.08.2018 зазначив, що згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання  контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. 
48.          На відміну від справи №917/877/17, за обставинами якої відповідач, надавши послуги за договором з оренди майна та отримавши від позивача за надані послуги з оренди майна грошові кошти в сумі 9 251 582,69 грн., взагалі не оформляв податкових накладних, у справі, що розглядається, відповідач сформував податкові накладні та направив їх для реєстрації, проте їх реєстрація була зупинена.  Наведене свідчить про неподібність правовідносин у зазначених справах, зокрема з урахуванням відмінності в обставині, яка є ключовою для вирішення питання правильного правозастосування.  
49.          У справі №910/3338/21 судами було встановлено, що відповідач, надавши позивачу послуги на загальну суму 1 798 329,98 грн, направив податкові накладні для реєстрації в ЄРПН, однак їх реєстрація була зупинена. За результатами розгляду поданих відповідачем документів комісія, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі платників податків, ухвалила рішення про відмову в реєстрації податкових накладних. На ухвалені рішення про відмову в реєстрації податкових накладних відповідач подав скарги до Державної фіскальної служби України, які залишені без задоволення. Рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних в судовому порядку не оскаржувались. Судами першої та апеляційної інстанції у задоволенні позовних вимог у справі №910/3338/21 було відмовлено. Верховний Суд скасував рішення судів попередніх інстанцій та ухвалив нове рішення про задоволення позовних вимог. У постанові від 10.01.2022 у справі №910/3338/21 Верховний Суд зазначив, що ДФС ухвалила рішення про відмову в реєстрації податкових накладних на підставі ненадання відповідачем потрібних документів, при цьому такі рішення не були оскаржені. Тому той факт, що відповідач не подав копій документів, фактично призвело до відмови органами ДФС у реєстрації податкової накладної, і це унеможливило отримання позивачем податкового кредиту.
50.          У справі, що розглядається, на відміну від справи №910/3338/21, відсутні рішення контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних, тому немає підстав стверджувати про релевантність висновків Верховного Суду, зроблених у справі №910/3338/21, по відношенню до справи, що розглядається.   
51.          Таким чином, наведене свідчить про неподібність правовідносин у справах у №916/334/22, №917/877/17, №910/3338/21 та у цій справі № 904/2278/24, зокрема з урахуванням встановлених судами обставин та доводів учасників справи, тому застосування норм права за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а вказані скаржниками судові рішення Верховного Суду - релевантними до обставин цієї справи.
52.          У цьому аспекті Суд звертає увагу на те, що посилання на практику Верховного Суду щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі таких встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, без аналізу та врахування фактичних обставин справи, які мають юридичне значення та за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
53.          Таким чином, посилання Скаржника на висновки Верховного Суду, якими він обґрунтовує підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, є нерелевантними, оскільки сформовані за інших фактичних обставин.
54.          Різниця в судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норм права, а неоднаковою фактично-доказовою базою, поданими та оціненими доказами.
55.          Отже, зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 у справі № 904/2278/24.  
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
56.          Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постановах Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
57.          Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу (частина друга статті 296 ГПК України).
58.          З урахуванням викладеного вище, касаційне провадження у цій справі, що відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.
Судові витрати
59.          Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього.
Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційне провадження у справі № 904/2278/24 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуюча                    Г. Вронська

Судді                      Н. Губенко  

                    І. Кондратова