УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року
м. Київ
Справа № 202/6030/19
Провадження № 51-3752 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року,
встановив:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 
10 лютого 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі положень ст. 75 КК України було вирішено звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Позовні вимоги ОСОБА_6 до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та 
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 99 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 14 901,41 грн та 4 500 грн судових витрат, а всього 19 401,41 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_7 до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 80 163,53 грн та моральну шкоду в сумі 4 008,17 грн, а всього 84 171,70 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 145 991,82 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 20 000 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним вироком місцевого суду, прокурор та представник цивільного позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами.
Дніпровський апеляційний суд вироком від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив частково. 
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасував та ухвалив у цій частині новий вирок, яким призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
В цей же день окремим рішенням у формі ухвали від 06 червня 2023 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 задовольнив частково, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року скасував в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 та призначив у цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В подальшому указаний вище вирок Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2023 року було залишено без змін постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2023 року, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року було прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Єдиний унікальний номер цивільної справи 199/5228/23. Зазначена ухвала міститься в ЄДРСР.
20 травня 2025 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, в порядку цивільного судочинства було задоволено частково. Було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 244 904,56 грн, моральну шкоду в розмірі 150 000 грн; витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 24 990,24 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог було вирішено відмовити.
Дніпровський апеляційний суд постановою від 02 грудня 2025 року в порядку цивільного судочинства апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнив, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року скасував та відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Цією ж постановою апеляційний суд стягнув із   ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_5 судові витрати, що складаються із судового збору, в розмірі 5 923,58 грн.
05 січня 2025 року ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року. У касаційній скарзі чітко зазначено, що вона подається у провадженні з єдиним унікальним номером 202/6030/19, що є номером указаного вище провадження у формі кримінального судочинства. 
Однак у касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати указану вище постанову апеляційного суду, ухвалену в порядку цивільного судочинства, у провадженні з єдиним унікальним номером 199/5228/23 й залишити без змін рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року, яке також було ухвалене у порядку цивільного судочинства. При цьому за змістом касаційних вимог касатор стверджує про незаконність зміни у провадженні єдиного унікального номеру. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Статтею 424 КПК України визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст.424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_4 подано до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на судове рішення, яке постановлене апеляційним судом в порядку цивільного судочинства.
Вказане виключає можливість її перегляду у касаційному порядку Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду відповідно до положень КПК України. 
Та обставина, що цивільний позов ОСОБА_4 первинно був поданий в межах кримінального провадження, не впливає на указані вище процесуальні аспекти, оскільки, як було зазначено вище, окремим рішенням у формі ухвали від 06 червня 2023 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 задовольнив частково, вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року скасував в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 та призначив у цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
На виконання цього рішення з цього моменту цей цивільний позов вже розглядався далі судами в порядку цивільного судочинства.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
цивільного позивача ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3