П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року
м. Київ
справа № 356/346/20
провадження № 51-1666км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 рокущодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Березанського міського суду Київської області від 28 березня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 грудня 2019 року приблизно о 08 год 00 хв ОСОБА_8 керував автомобілем марки «ВМW 5351» (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухався на вул. Поліська біля будинку № 41 у м. Березані Київської області, де в порушення вимог пп. «б», «д» п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) проявив злочинну самовпевненість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу контролювати керований ним транспортний засіб, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку відносно вказаного автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради».
Грубе порушення водієм ОСОБА_8 пп. «б», «д» п. 2.3, п. 12.1 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно- небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілого ОСОБА_9 .
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог КПК, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог захисник вказує про те, що апеляційний суд:
- без безпосереднього дослідження показань експерта ОСОБА_10 дійшов передчасного та необґрунтованого висновку, що показання цього експерта у вироку місцевого суду викладені без спотворень і перекручувань та не надав оцінки доводам апеляційної скарги сторони захисту про вибірковий виклад показань експерта ОСОБА_10 у вироку місцевого суду, в якому не зазначено та не спростовано ту частину показань цього експерта, яка виправдовувала ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення;
- безпідставно поклав в основу своїх висновків показання експертів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і без наведення мотивів відхилив протилежні за змістом показання експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ;
- як і суд першої інстанції здійснив вибірковий та упереджений підхід до оцінки наявних у матеріалах кримінального провадження висновків судових експертиз, проведених експертами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також висновку судової експертизи, проведеної експертами ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ;
- усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, усіх обставин справи та допит експертів;
- не надав вичерпних відповідей на доводи, зазначені у апеляційній скарзі сторони захисту, через що рішення цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник підтримав вимоги касаційної скарги, просив її задовольнити, а прокурор та потерпіла заперечували проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, вважали рішення суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги захисника зосереджені на аргументації про те, що суд надав перевагу одним експертним висновкам, однак без достатніх аргументів відхилив іншу експертизу. Йдеться про висновки експертиз від 13 квітня 2020 року № 12-1/882, від 09 червня 2020 року № СЕ-19-20/16314-ІТ та від 22 березня 2023 року № 29349/29350/21-52/8926/23-52. 
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження касаційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судами попередніх інстанцій зроблено на підставі досліджених та оцінених доказів з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судових рішеннях наведено докладні мотиви.
Суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення на підставі: показань експертів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протоколів огляду місця ДТП від 18 грудня 2019 року, з фототаблицею (т. 1, а.к.п. 98-114), огляду місця події від 19 грудня 2019 року (т. 1, а.к.п. 130-133), огляду транспортного засобу від 18 грудня 2019 року, з фототаблицею (т. 1, а.к.п. 115-119) та від 31 березня 2020 року (т. 1, а.к.п.176-177), огляду трупа від 18 грудня 2019 року, з фототаблицею (т. 1, а.к.п. 126-128), слідчого експерименту від 19 березня 2020 року за участю ОСОБА_8 (т. 2, а.к.п. 21-27), висновку експерта від 13 квітня 2020 року № 12-1/882, яким в ході дослідження виявлено пошкодження заднього правого колеса автомобіля, утворення якого, і, як наслідок, розгерметизація цього колеса утворилась в процесі ДТП, або після нього (т. 1, а.к.п. 184-187), висновку судово-медичної експертизи трупа потерпілого від 18 січня 2020 року № 223 (т. 1, а.к.п. 191-196), висновку експерта від 06 квітня 2020 року №12-1/880, яким встановлено, що за даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних в діях водія автомобіля «BMW 5351» (д.н.з. НОМЕР_2 ) вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 ПДР, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП (т. 1, а.к.п. 204-206), висновку експерта від 09 червня 2020 року № СЕ-19-20/16314-ІТ про те, що розгерметизація заднього правого колеса автомобіля «BMW 5351» (д.н.з. НОМЕР_1 ) відбулась внаслідок розрізу гумокордового матеріалу бігової доріжки шини плоским твердим предметом, який має гостру ріжучу кромку, після ДТП (т. 2, а.к.п. 3-9), а також інших доказів у своїй сукупності.
Окрім того, суд першої інстанції критично оцінив висновок судової автотехнічної експертизи від 22 березня 2023 року № 29349/29350/21-52/8926/23-52, оскільки висновок про те, що пошкодження заднього правого колеса автомобіля «BMW 5351» (д.н.з. НОМЕР_2 ) та його розгерметизація відбулися в результаті наїзду на твердий предмет з обмеженою поверхнею на проїжджій частині до моменту виїзду автомобіля за межі лівого краю проїжджої частини та наїзду на пішохода ОСОБА_9 і електроопору, зроблено експертами ОСОБА_10 та ОСОБА_13 без урахування всіх обставин ДТП та посилання в дослідній частині висновку експертизи на конкретні матеріали кримінального провадження, які дали можливість експертам дійти висновку про те, що пошкодження і розгерметизація колеса відбулася саме на проїжджій частині, а не після виїзду за її межі, зіткнення із потерпілим чи електроопорою, тобто коли автомобіль все ще перебував в русі.
Такі висновки місцевий суд зробив з урахуванням досліджених в матеріалах кримінального провадження доказів, зокрема протоколу огляду місця ДТП від 18 грудня 2019 року з додатками у вигляді схеми ДТП та фототаблиці, в яких не зафіксовано на проїжджій частині дороги слідів бокового заносу (юзу) та сторонніх предметів, які б могли спричинити пошкодження заднього правого колеса автомобіля «BMW 5351» (д.н.з. НОМЕР_2 ) та його подальшої розгерметизації на проїжджій частині, водночас під час огляду місця події було зафіксовано, що після наїзду на потерпілого автомобіль «BMW 5351» подолав значну відстань (приблизно 19 м), збив електроопору та приблизно через 18 м зупинився у чагарниках; протоколу слідчого експерименту від 19 березня 2020 року за участю ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 з додатками у вигляді план-схеми та фототаблиці, в ході якого ОСОБА_8 на місці події повідомляв, що під час руху на автомобілі «BMW 5351» на вул. Поліська він наїхав на нерівність дорожнього покриття, а не на сторонній предмет, після чого проїхав певну відстань і в момент об`їзду людей, які стояли на узбіччі, автомобіль став некерований, і в стані бокового заносу його винесло на зустрічну смугу руху, де й відбувся наїзд на пішохода, який рухався по зустрічній смузі руху в зустрічному для нього напрямку.
Неодноразово допитана в суді першої інстанції експерт ОСОБА_11 підтвердила висновки проведеної нею експертизи та роз`яснила, що під час дослідження колеса автомобіля «BMW 5351» було виявлено пошкодження бігової доріжки у вигляді розрізу, який, враховуючи його розмір та характер, утворився в момент часу, коли колесо не оберталось або оберталося з мінімальною швидкістю. При цьому, з урахуванням матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу огляду місця події та схеми ДТП, розгерметизація колеса відбулась в процесі ДТП після виїзду автомобіля за межі проїжджої частини. Також експерт наголосила, що у випадку, коли розгерметизація колеса відбувається на проїжджій частині, на асфальті залишаються характерні сліди шин, проте в даному випадку на схемі ДТП вони відсутні, а також відсутні на проїжджій частині предмети, які могли б спричинити пошкодження та залишитись на місці. 
Допитаний судом першої інстанції експерт ОСОБА_12 підтвердив зроблені ним у експертизі висновки, які узгоджуються із висновками, зробленими експертом ОСОБА_11 , та вказав, що при дослідженні колеса (диску та шини) було виявлено, пошкодження бігової доріжки шини гострим предметом, при якому розгерметизація не відбувається моментально, і не є причиною ДТП, оскільки не впливає на втрату керованості автомобіля. Також експерт наголосив, що пошкодження заднього правого колеса автомобіля «BMW 5351» та його розгерметизація відбулися після виїзду автомобіля за межі проїжджої частини.
Експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_13 під час допиту в судовому засіданні місцевого суду підтримали висновки проведеної ними експертизи та вказали про те, що розгерметизація колеса автомобіля «BMW 5351» відбулася до виїзду за межі проїжджої частини, причиною якої став розріз правого заднього колеса автомобіля стороннім предмет гострої форми шляхом його занурення та виходу, і, відповідно, призвело до падіння надлишкового тиску, втрати курсової стійкості автомобіля та керованості руху, і, як наслідок, руху автомобіля в стані заносу. 
Отже, розбіжності у висновках експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , ОСОБА_13 полягали у визначенні місця та часу пошкодження колеса і його подальшої розгерметизації.
Як вбачається із досліджених судами попередніх інстанцій матеріалів кримінального провадження, експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_13 для встановлення місця пошкодження та розгерметизації колеса автомобіля «BMW 5351» взяли за основу показання засудженого ОСОБА_8 , який в суді першої інстанції висунув версію про те, що під час руху проїжджою частиною він здійснив наїзд на якийсь сторонній предмет, без урахування наявних у матеріалах кримінального провадження відомостей, які зафіксовані, зокрема у протоколах огляду місця події від 18 грудня 2019 року та слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 19 березня 2020 року, в яких така версія розвитку подій не озвучувалася.
Також під час ухвалення судових рішень у цьому провадженні суди виходили із конкретних обставин цієї ДТП, а саме того, що ОСОБА_8 взимку, 18 грудня 2019 року, о 08 год 00 хв на обледенілій дорозі рухався на автомобілі «BMW 5351», на якому була встановлена літня гума, не обрав безпечну швидкість руху, у з зв`язку з чим не впорався із керуванням та продовжив рух в стані бокового заносу (юзу), виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_9 , якому внаслідок ДТП відірвало ліву стопу, що була відкинута на територію сусіднього з місцем події домогосподарства. Після наїзду на потерпілого автомобіль «BMW 5351» подолав відстань приблизно 19 м, збив бетонну електроопору та приблизно через 18 м зупинився в кущах.
Тому колегія суддів вважає, що у цьому провадженні, виходячи із наявних у провадженні доказів, суди зробили правильний висновок про винуватість засудженого у вчиненому ДТП та смерті потерпілого, яка внаслідок цього настала.
Апеляційний суд під час перегляду справи за апеляційною скаргою захисника дослідив вищевказані висновки судових експертиз та обґрунтовано погодився із висновками місцевого суду про неврахування висновку судової автотехнічної експертизи від 22 березня 2023 року № 29349/29350/21-52/8926/23-52, з наведенням відповідних мотивів таких своїх тверджень.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, попри доводи касаційної скарги захисника, погоджується і колегія суддів.
Аргументи касаційної скарги захисника про те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки показанням експерта ОСОБА_10 щодо механізму пошкодження та розгерметизації колеса автомобіля «BMW 5351», які у вироку викладені не в повному обсязі та зі зміною їх суті, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином їх розглянув, визнав ці аргументи необґрунтованими та навів належні й докладні мотиви своїх висновків.
Як в ході апеляційного розгляду, так і в ході дослідження Судом звукозапису судового засідання місцевого суду від 16 серпня 2023 року, в якому був допитаний експерт ОСОБА_10 , встановлено, що його показання викладені у вироку місцевого суду в обсязі, достатньому для цілей цього провадження, без будь-яких перекручувань чи неповноти. Крім того, слід наголосити на тому, що суд у вироку не повинен дослівно викладати показання особи, а лише має вказувати обставини, встановлені з її показань.
Водночас як у своїй касаційній скарзі, так і в судовому засіданні касаційного суду захисник не навів змісту різниці між дійсними, на його переконання, показаннями експерта ОСОБА_10 , наданими суду під час судового розгляду і показаннями цього експерта, що зазначені у вироку місцевого суду.
Твердження захисника у суді касаційної інстанції про те, що протокол огляду місця події від 18 грудня 2019 року із додатком у вигляді схеми ДТП та фототаблиці є неповним, оскільки в ньому на проїжджій частині не зафіксовано предмет, на який за версією сторони захисту здійснив наїзд заднім правим колесом ОСОБА_8 перед заносом, з`їздом із проїжджої частини та наїздом на пішохода, колегія суддів відхиляє, оскільки із дослідженого судами попередніх інстанцій вказаного протоколу вбачається, що у схемі ДТП до протоколу огляду місця події від 18 грудня 2019 року був зафіксований той обсяг інформації, яка була зафіксована на місці ДТП під час його огляду за участю засудженого та понятих.
Попри твердження захисника, під час проведення досудового розслідування ОСОБА_8 не повідомляв орган досудового розслідування про те, що причиною заносу та виїзду на зустрічну смугу руху стали пошкодження та розгерметизація заднього правого колеса автомобіля «BMW 5351» на проїжджій частині під час руху в своїй смузі, що підтверджується відомостями, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту за його участю.
У контексті наведеного, аналізуючи вищевказане та матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновками місцевого та апеляційного судів щодо наявності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, а саме у порушенні ним як водієм автомобіля вимог пп. «б», «д» п. 2.3, п. 12.1 ПДР, що призвело до наїзду керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_9 .
Вказані висновки зроблено судами попередніх інстанцій з дотриманням вимог статей 23, 94 КПК шляхом дослідження і оцінки усіх наявних у матеріалах цього провадження доказів, як кожного окремо, так і в їх сукупності.
Аргументи захисника про те, що апеляційний суд усупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПК безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження обставин вчинення ДТП, наявних у матеріалах кримінального провадження письмових доказів, про виклик та допит експертів, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Як убачається із журналу, відео- та звукозапису судового засідання апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, цим судом було частково задоволено клопотання сторони захисту про повторне дослідження письмових доказів, що було зроблено судом в цьому ж судовому засіданні, а у задоволенні клопотання захисника про повторний допит експертів було відмовлено з підстав ненаведення обставин неповноти допиту або істотного порушення вимог КПК під час їхнього допиту судом першої інстанції. 
В ході касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження Судом встановлено, що місцевий суд провів допит експертів ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 (остання допитувалася судом двічі). Під час допиту цих експертів сторона обвинувачення та сторона захисту ставили запитання експертам і повністю реалізували своє право на їх перехресний допит.
Водночас належного обґрунтування в чому саме полягали порушення місцевим судом вимог КПК, неповнота під час допиту експертів, необхідність їх повторного допиту апеляційним судом сторона захисту не навела і в суді касаційної інстанції, а тому Суд вважає, що апеляційний суд підставно відмовив у задоволенні клопотання захисника.
Отже, порушення вимог ч. 3 ст. 404 КПК всупереч доводам сторони захисту апеляційний суд не допустив.
За наслідками касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження Суд встановив, що суд апеляційної інстанції в межах, встановлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою сторони захисту на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, визнав їх необґрунтованими та навів належні й докладні мотиви своїх висновків. З такими висновками погоджується Верховний Суд.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду цього кримінального провадження суд апеляційної інстанції не допустив істотних порушень вимог процесуального закону.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. 
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану захисником касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 рокущодо  ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3