Ухвала

06 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 487/4607/24
провадження № 61-138ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», третя особа: ОСОБА_2 , про припинення поруки та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зупинити виконання виконавчого листа від 13 січня 2016 року № 2/487/1633/15, виданого відносно боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 07 грудня 2015 року у справі № 487/3112/15-ц за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;
припинити поруку ОСОБА_1 за договором поруки від 17 квітня 2008 року № 252г, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Морський транспортний банк», надану у забезпечення договору кредиту від 17 квітня 2008 року № 187/RN, укладену між ОСОБА_2 та ВАТ «Морський транспортний банк»;
визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2/487/1633/15, виданий 13 січня 2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва відносно боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року у справі № 487/3112/15-ц за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Іллічівський міський суд Одеської області рішенням від 31 березня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 25 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2025 року - без змін.

02 січня 2026 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року (повний текст якої складено 04 грудня 2025 року) у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надіслати на адресу уточнену редакцію касаційної скарги оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, та в якій уточнити прохальну частину касаційної скарги і викласти її вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України; надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

31 січня 2026 року ОСОБА_1 на виконання вимог вказаної ухвали подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги разом із її копіями відповідно до кількості учасників справи. 

Разом із цим, як видно з прохальної частини нової редакції касаційної скарги ОСОБА_1 , як і вперше поданій касаційній скарзі, просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні вимог про визнання припиненою поруки та скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року повністю і справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, ОСОБА_1 не виконала в повному обсязі вимоги ухвали від 23 січня 2026 року, а саме - не уточнила прохальну частину касаційної скарги з урахуванням положень статті 409 ЦПК України. 

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Таким чином, оскільки недоліки касаційної скарги в повному обсязі усунуті не були, зокрема, не уточнено прохальної частини касаційної скарги з урахуванням положень статті 409 ЦПК України, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року повернути заявнику. 

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев