ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 160/26550/23
адміністративне провадження № К/990/27078/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шарапи В.М.,
суддів - Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (далі - Департамент) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2024 року у складі судді Ніколайчук С.В. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у складі колегії суддів: Шальєвої В.А. (головуючий), суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є. у справі за позовом Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» до Департаменту, державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту Кучеренка Євгена Анатолійовича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту Кучеренка Є.А. щодо видалення запису згідно із заявою позивача № 56576403 від 10 серпня 2023 року;
- зобов`язати державного реєстратора Департаменту відновити становище позивача, яке існувало до порушення, вчинити дії шляхом зобов`язання поновити запис про опис/додаткові відомості об`єкта житлової нерухомості - будівлю храму з реєстраційним номером 768017712101, згідно витягу з Державного реєстру прав від 14 серпня 2023 року № 342636551 на об`єкт, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Лисиченко Марії, будинок 2 Д, а саме: загальна «площа (кв. м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) 3, № 1-11, І, III, II - споруди, відповідно до заяви про виправлення технічної помилки, відомостей у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.
2. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 1 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року позов задовольнив.
Визнав протиправними дії Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту Кучеренка Є.А. щодо видалення запису відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №342636551 від 14 серпня 2023 року, внесеного на підставі заяви Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріарху в місті Дніпрі» № 56576403 від 10 серпня 2023 року.
Зобов`язав державного реєстратора Департаменту поновити запис про опис/додаткові відомості об`єкта житлової нерухомості - будівлю храму з реєстраційним номером 768017712101 на об`єкт, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Лисиченко Марії, буд. 2 Д, а саме: загальна «площа (кв. м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) 3, № 1-11, І, III, II - споруди, внесеного на підставі заяви Релігійної організації «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріарху в місті Дніпрі» № 56576403 від 10 серпня 2023 року.
3. Суди попередніх інстанцій встановили:
3.1 Релігійна організація «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та їх матері Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» є власником будівель і споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Героїв Громадянської війни, буд. 2 Д, на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2012 року (справа №16/5005/17151/2011).
3.2 Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 5 квітня 2012 року у справі №16/5005/17151/2011 роз`яснено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2012 року у справі №16/5005/17151/2011 в частині визнання за Релігійною громадою мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпро право власності на будівлю храму, розташовану по вул. Героїв Громадянської війни, буд. 2 Д у м. Дніпро без введення в експлуатацію.
3.3 Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року у справі №16/5005/17151/2011 роз`яснено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2012 року у справі №16/5005/17151/2011 в частині визнання за Релігійною громадою мучениць Віри, Надії , Любові та матері їх Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпропетровську право власності на будівлю храму, розташовану по вул. Героїв Громадянської війни, буд. 2Д у м. Дніпро без введення в експлуатацію загальною площею 301,05 кв.м., яка складається з основної площі 265,39 кв.м., допоміжної площі 30,96 кв.м. та площі літніх приміщень 4,70 кв.м.
3.4 Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 5 листопада 2015 року №46997757 Релігійна організація «Релігійна громада мучениць Віри, Надії, Любові та їх матері Софії парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви Київського Патріархату в місті Дніпрі» є власником будівель і споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Героїв Громадянської війни, буд. 2Д.
В графі «опис майна» визначено: будівля храму загальною площею 301,05 кв.м., яка складається з основної площі 265,39 кв.м., допоміжної площі 30,96 кв.м. та площі літніх приміщень 4,70 кв.м.
3.5 Відповідно до акта обстеження від 8 серпня 2023 року №08.08.23/1 інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 (серія і номер кваліфікаційного сертифіката AE №004476) проведено поточну технічну інвентаризацію за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко буд. 2Д .
При фактичному обстеженні та ознайомленні з наданими документами встановлено, що на земельній ділянці за вказаною адресою з легких будівельних матеріалів (металеві конструкції, OSB, професійний лист), без фундаменту побудовано: сторожка літ. Б, церковна лавка літ. В, торгівельний павільйон літ. Г, недільна школа літ. Д, господарська будівля літ. Е, майстерня літ. Ж, навіс літ. И, навіс літ. К, навіс літ. Л., вбиральня літ. З, що не підлягають узаконенню та введенню в експлуатацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію».
3.6 10 серпня 2023 року Релігійна організація звернулася до державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про внесення додаткових відомостей щодо тимчасових споруд не змінюючи площу об`єкта, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до акта обстеження.
3.7 Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №342636551 від 14 серпня 2023 року, сформованого державним реєстратором відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко С.А., внесено запис про опис об`єкта - будівлю храму з реєстраційним номером 768017712101, що розташований Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Лисиченко Марії, буд. 2 Д, а саме загальна площа (кв. м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) З, №1-11, І, ІІІ, ІІ - споруди.
3.8 Проте в подальшому згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №348483494 від 28 вересня 2023 року інформація щодо об`єкта речових прав, а саме в графі опис об`єкта містить наступну інформацію: «будівля храму загальною площею 301,05 кв. м., яка складається з основної площі 265,39 кв. м., допоміжної площі 30,96 кв. м. та площі літніх приміщень 4,70 кв. м.».
Тобто, державний реєстратор відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, на власний розсуд, змінив (видалив) відомості в Реєстрі речових прав на нерухоме майно в графах:
- «опис об`єкта» з «загальна площа (кв. м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) З, №1-11, І, ІІІ, ІІ - споруди» на «будівля храму загальною площею 301,05 кв. м., яка складається з основної площі 265,39 кв. м., допоміжної площі 30,96 кв. м. та площі літніх приміщень 4,70 кв. м.»;
- «адреса» з «Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Лисиченко Марії, буд. 2Д» на «Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Героїв Громадянської війни, 2Д».
3.9 Не погоджуючись із відповідними діями державного реєстратора, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Короткий зміст вимог і узагальнені доводи касаційної скарги, узагальнені позиції інших учасників справи: 
4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій Департамент подав касаційну скаргу, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
4.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначає, що цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. При цьому зауважив, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні його клопотання про закриття провадження у справі.
5. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
6. Під час розгляду цієї касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин першої-другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
7. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
8. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Що стосується питання юрисдикційності спору у цій справі, то Колегія суддів зазначає таке.
10. Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції.
11. Зокрема, у постановах від 21, 27 листопада 2018 року, 19 лютого 2020 року (справи №№520/13190/17, 820/3534/17, 1340/3580/18, відповідно) Велика Палата дійшла наступних висновків:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.».
12. Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №914/2006/17).
13. Колегія суддів зазначає, що Верховним Судом вже розглядались справи, в яких поставало питання юрисдикції спорів, предметом оскарження в яких були рішення державного реєстратора щодо вчинення/відмови у вчиненні реєстраційних дій.
14. Так, у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №490/5986/17-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків:
« у даному випадку підставою для відмови зазначено пункт 5 частини першої статті 24 Закону №1952-IV. Це свідчить про наявність спору між заявником, що звернувся із заявою про реєстрацію прав на нерухоме майно, та державним реєстратором, який вчиняє такі дії.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що у даній справі виникли саме публічно-правові відносини, оскільки державний реєстратор діє як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права. Тобто, при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону №1952-IV і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Відтак, спір підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором.».
15. У постанові від 27 лютого 2019 року у справі №820/3936/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків:
«спір у цій справі стосується виключно оцінки правомірності дій (рішення) Реєстратора, вчинених (прийнятого) ним під час (за результатами) розгляду заяви представника АБ «Укргазбанк» Дорошенко А.М. як уповноваженого представника Суходуба О.П. про державну реєстрацію за ним права власності на спірну квартиру, що свідчить про публічно-правовий характер цього спору. Оскільки дослідженню в цій справі підлягають виключно владні управлінські дії та рішення Реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, а також перевірка оскаржуваного рішення на відповідність вимогам, визначеним у статті 2 КАС України, спір у цій справі підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.».
16. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі №922/3659/18 Верховний Суд дійшов висновку, що предметом перевірки в цій справі є правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про відмову в державній реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачем. Таким чином, з огляду на суть спірних відносин та суб`єктний склад сторін у цій справі, спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень. За таких обставин, цей спір не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
17. Застосовуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду у контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що спірні відносини виникли у зв`язку із правомірністю дій державного реєстратора зі скасування раніше ним прийнятого рішення про державну реєстрацію відомостей про речове майно.
18. Вказане свідчить, що предмет спірних відносин не пов`язаний із вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю державного реєстратора, який уповноважений реалізовувати у спірних відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції. Тому цей спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
19. Натомість, колегія суддів наголошує, якщо адміністративний суд встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки третіх осіб, що стосуються відповідного нерухомого майна, суд зобов`язаний залучити таких осіб до участі в справі як третіх осіб.
20. Згідно частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:
1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;
2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;
3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
21. Ураховуючи, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення таких спорів до адміністративної юрисдикції, тому відсутні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
22. Що стосується правомірності бездіяльності державного реєстратора, то Колегія суддів виходить із такого.
23. Закон України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV; у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
24. Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1952-IV дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.
25. Згідно з частиною першою статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
26. Відповідно до частини другої статті 3 Закону №1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
27. Стаття 4 Закону №1952-IV визначає речові права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації.
28. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону, державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності.
29. Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
У Державному реєстрі прав також реєструються передбачені законом речові права та їх обтяження на об`єкти незавершеного будівництва та майбутні об`єкти нерухомості.
30. Частиною другою статті 26 Закону №1952-ІV встановлено, що у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.
У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.
Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення.
31. Частиною третьою цієї статті визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
32. Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1952-ІV виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).
33. Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що державний реєстратор має право самостійно виправити допущену ним технічну помилку (граматичну описку, друкарську, арифметичну чи іншу помилку) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав, при цьому таке виправлення можливе лише у разі, що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.
34. Суди попередніх інстанцій встановили, що 14 серпня 2023 року за заявою позивача, державний реєстратор вніс до реєстру запис про опис об`єкта - будівлю храму з реєстраційним номером 768017712101, що розташований Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Лисиченко Марії, будинок 2 Д, а саме загальна площа (кв.м): 301.1, Опис: Будівля храму А-2, навіс а1, сторожка (тимчасова) Б, церковна лавка (тимчасова) В, торгівельний павільйон (тимчасовий) Г, недільна школа (тимчасова) Д, господарська будівля (тимчасова) Е, майстерня (тимчасова), навіси (тимчасові) - И, К, Л, вбиральня (тимчасова) З, №1-11, І, ІІІ, ІІ - споруди.
Відповідачі не надали суду рішення державного реєстратора про виправлення допущеної технічної помилки, проте відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесеного 10 серпня 2023 року запису про опис майна вказує саме на вилучення такого запису державним реєстратором.
За відомостями, що містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №348483494 від 28 вересня 2023 року, інформація щодо об`єкта речових прав, а саме в графі опис об`єкта містить наступну інформацію: «будівля храму загальною площею 301,05 кв.м., яка складається з основної площі 265,39 кв. м., допоміжної площі 30,96 кв.м. та площі літніх приміщень 4,70 кв.м.».
14 серпня 2023 року позивачу після вчинення реєстраційної дії видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №342636551 від 14 серпня 2023 року.
Після отримання цього витягу позивач державному реєстратору заяву про виправлення технічної помилки не подавав.
Тобто державним реєстратором виключено з державного реєстру внесений раніше запис про опис об`єкта без рішення суду чи заяви позивача.
35. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що державний реєстратор, з огляду на приписи частини п`ятої статті 26 Закону №1952-ІV, не мав передбачених цим законом підстав для самостійного виправлення допущеної ним помилки (граматичну описку, друкарську, арифметичну чи іншу помилку) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
Крім того, у цьому випадку взагалі відсутні підстави вважати внесення державним реєстратором запису про опис об`єкта технічною помилкою, адже внесення запису про опис об`єкта, навіть якщо ці відомості не мали вноситися в реєстр, не є технічною помилкою у розумінні частини другою статті 26 Закону №1952-ІV, оскільки такою технічною помилкою у контексті цієї норми закону вважається граматична описка, друкарська, арифметична чи інша помилка, тобто саме помилка, яка стосується написання (редакції) внесених державним реєстратором відповідних відомостей, а не власне внесення запису про опис об`єкта.
Щодо характеру об`єктів, відомості про які були вилучені (мають ознаки тимчасових споруд без фундаменту), Суд наголошує, що предметом спору у цій справі є виключно правомірність процедури зміни відомостей у Державному реєстрі, а не правовий статус таких споруд як об`єктів нерухомого майна.
Поновлення запису про опис об`єкта у редакції, що існувала до неправомірного втручання державного реєстратора, є способом відновлення становища, яке існувало до порушення (процедурною реституцією). Таке поновлення не означає визнання Судом цих споруд об`єктами нерухомості у розумінні статті 5 Закону №1952-IV та не змінює їх фактичну матеріально-правову природу.
Фіксація відповідних технічних характеристик у графі «опис об`єкта» (без зміни площі капітальної споруди) не створює нових речових прав на такі споруди. Водночас, за наявності передбачених законом підстав для виправлення або уточнення таких відомостей, орган державної реєстрації не позбавлений можливості здійснити це у майбутньому, проте виключно у спосіб та за процедурою, визначеними статтею 26 Закону №1952-IV. 
Ураховуючи наведені обставини, а також відсутність рішення державного реєстратора про відмову у задоволенні заяви позивача від 10 серпня 2023 року, Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність дій державного реєстратора по вилученню внесеної ним 14 серпня 2023 року інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
36. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
37. Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень, що згідно статті 350 КАС України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Головуючий суддя: В.М. Шарапа 
Судді: Я.О. Берназюк
С.М. Чиркін