УХВАЛА

05 січня 2026 року 
м. Київ
справа №520/5555/25
адміністративне провадження № К/990/55144/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Жука А.В.,  Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Підлісного Микити Сергійовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниціпро визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просив: 
-визнати протиправним та скасувати наказ Харківської митниці від 11 лютого 2025 року № 74-о «Про звільнення»; 
-поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу чергових Харківської митниці з 13 лютого 2025 року; 
-стягнути з Харківської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення (13 лютого 2024 року) по дату прийняття судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді; 
-стягнути з Харківської митниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30000 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року, у задоволені позову відмовлено.
26 грудня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник позивача надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі. 
Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення позивача з державної служби у зв`язку із скороченням граничної чисельності працівників державного органу. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Харківським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
В обґрунтування підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України скаржник посилається на висновки Верховного Суду щодо застосування статей 42, 49-2 КЗпП України та зазначає, що суди всупереч висновкам Верховного Суду застосували вищевказані норм права неправильно.
Верховний Суд не приймає вказані доводи, оскільки подібне формулювання обставин, передбачених пунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України спростовує наявність обставин для формування єдиної правозастосовчої практики через наявність сформованої сталої судової практики щодо застосування статей 42, 49-2 КЗпП України.
В касаційній скарзі заявник також зазначає, що судами попередніх інстанцій, незважаючи на посилання на релевантну практику Верховного Суду в оскаржуваних рішень, не надано оцінку факту невиконання роботодавцем обов`язку врахувати переважне право позивача на залишення на посаді в умовах рівної кваліфікації та продуктивності праці.
Колегія суддів відхиляє викладені доводи та наголошує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.
Разом з тим доводи скаржника спрямовані лише на необхідність допуску його касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження. Доводи скаржника не містять належного обґрунтування щодо наявності підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
В обґрунтування підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для позивача, оскільки предмет спору безпосередньо стосується поновлення на посаді, скасування наказу про звільнення та стягнення виплат, пов`язаних із вимушеним прогулом, тобто - реалізації права на працю та права на належний рівень матеріального забезпечення. Скаржник вказує, що на момент звільнення позивачу залишалось менше трьох років до настання пенсійного віку, що прямо вказано в позовній заяві як істотна обставина, пов`язана з гарантіями трудового законодавства. Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , має тривалий стаж державної/трудової діяльності, а загальний страховий стаж на момент звільнення становив 32 роки 11 місяців 5 днів. Скаржник зазначає, що за таких умов звільнення саме в передпенсійний період створює для позивача непропорційно тяжкі наслідки (ризик тривалої втрати доходу, ускладнення накопичення/підтвердження стажу, неможливість оперативно відновити стабільне працевлаштування за фахом державної служби). Скаржник вказує, що статус державного службовця об`єктивно звужує можливості швидкого переходу на іншу порівнювану посаду, оскільки зайняття багатьох посад у державних органах пов`язане з конкурсними процедурами/спеціальними вимогами та організаційними рішеннями роботодавця (наявність вакансій, відповідність кваліфікаційним вимогам тощо), особливо в умовах скорочення посад в Харківській митниці.
Верховний Суд зазначає, що доводи скаржника щодо наявності виняткового значення цієї справи для позивача у розумінні підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими та зводяться до викладення обставин, притаманних значній кількості трудових спорів. Сам по собі предмет спору - поновлення на посаді, скасування наказу про звільнення та стягнення виплат за час вимушеного прогулу - не свідчить про винятковість справи, оскільки такі вимоги є типовими для спорів, що виникають із правовідносин публічної служби.
Посилання скаржника на передпенсійний вік позивача, тривалий страховий стаж та можливі ускладнення з подальшим працевлаштуванням також не надають справі виняткового характеру, оскільки зазначені обставини не є унікальними, а можуть бути властивими значному колу осіб, звільнених з державної служби. Наявність ризику втрати доходу чи складнощів з пошуком нової роботи є звичайним наслідком припинення трудових відносин і не може сама по собі свідчити про непропорційно тяжкі або надзвичайні наслідки саме у цій справі.
Таким чином, наведені скаржником аргументи не підтверджують, що справа має виняткове значення для позивача у розумінні процесуального закону, а фактично спрямовані на переоцінку встановлених судами обставин та правозастосування, що не відповідає критеріям допуску касаційного перегляду, визначеним статтею 328 КАС України.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відтак, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Підлісного Микити Сергійовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниціпро визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.
2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності -засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко А.В. Жук   О.В. Кашпур