УХВАЛА
03 грудня 2025 року 
м. Київ
cправа №  910/155/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А.,
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Інвест Ритейл»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 (головуюча - Козир   Т.   П., судді: Мальченко А. О.,    Скрипка І. М.) у справі
за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури
до: (1) Київської міської ради; (2) Приватного підприємства «Ентер-Тек»
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл Простір», 
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору
ВСТАНОВИВ 
Заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Київської міської ради (далі - Київрада) та Приватного підприємства «Ентер-Тек» (далі - ПП «Ентер-Тек»), у якому просив: 
- визнати незаконним та скасувати рішення Київради від 12.12.2019 № 353/7926 (далі - спірне рішення) про передачу ПП  «Ентер-Тек» в оренду земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації торговельного центру та торговельного майданчика на перетині вул. Теодора Драйзера та вул.   Електротехнічної у м. Києві;
- визнати недійсним договір оренди від 28.02.2020 (далі - спірний договір) земельної ділянки площею 2,0483 га кадастровий номер 8000000000:62:020:0032 на перетині вул.      Теодора Драйзера та вул. Енергетичної у м. Києві (далі - земельна ділянка).
Позовні вимоги мотивовані тим, що Київрада передала ПП «Ентер-Тек» в оренду земельну ділянку з порушенням       приписів чинного законодавства, які передбачають передачу в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності за результатами проведення земельних торгів.
Господарський суд міста Києва рішенням від   07.04.2021 в позові відмовив.
Суд виходив з того, що розташування на земельній ділянці нерухомого майна, що раніше належало ПП «Ентер-Тек» на праві власності, унеможливлює продаж земельної ділянки або прав на неї на конкурентних засадах (земельних торгах).
Північний апеляційний господарський суд постановою від 04.02.2025 рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення про задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції суд констатував відсутність належних та допустимих доказів у підтвердження обставини наявності у власності ПП «Ентер-Тек» на час прийняття спірного рішення нерухомого майна, а відтак передача в оренду земельної ділянки мала здійснюватися за результатами проведення земельних торгів.
Верховний Суд ухвалою від 29.04.2025 закрив касаційне провадження за касаційними скаргами Київради та ПП «Ентер-Тек» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 на підставі пунктів 4, 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальність «Інвест Ритейл» (далі - ТОВ «Інвест Ритейл», скаржник) як особа, яка не брала участі у справі, проте суд прийняв рішення про її права та інтереси, звернулося з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
За доводами скаржника суд апеляційної інстанції неправильно застосував статтю 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», порушив статтю 236 ГПК України, без урахування висновків Верховного Суду в постановах від 05.06.2018 у справі №  338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15ц від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 06.02.2024 у справі № 916/1431/23, від 20.12.2022 у справі № 914/1688/21, від 18.10.2022 у справі №912/4031/20, від 13.09.2022 у справі № 910/9727/21 від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 06.02.2024 у справі № 916/1431/23, від 20.06.2023 у справі № 904/2470/22, від 20.12.2022 у справі № 914/1688/21, від 04.10.2022 у справі № 914/2476/20, від 08.11.2022 у справі № 917/304/21 щодо способу захисту прав особи та процесуального наслідку обрання особою неналежного та неефективного способу захисту права.
Скаржник також стверджує, що спірне рішення Київради було реалізоване шляхом укладення спірного договору, а тому визнання недійсним такого рішення не може забезпечити ефективного захисту прав територіальної громади. Отже, в задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення слід відмовити через неефективність обраного прокурором способу захисту прав, що підтверджується не врахованими апеляційним судом висновками Верховного Суду в постановах від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19.
Крім того, апеляційний суд неправильно застосував статтю 124, абзац 2 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, без урахування висновків Верховного Суду у постановах від 30.03.2021 у справі № 922/1323/20, від 01.04.2021 у справі №910/10500/19, від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, від 29.05.2019 у справі №      367/2022/15-п про те, що у разі задоволення позову матиме місце надмірне втручання у права відповідача-2 на мирне володіння майном.
Обґрунтовуючи право на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, скаржник зазначає, що є суборендарем земельної ділянки на підставі укладеного з ПП      «Ентер-Тек» договору суборенди від 16.04.2020. Саме скаржник є замовником будівництва торговельного центру на земельній ділянці. ТОВ «Інвест Ритейл», як добросовісний користувач земельної ділянки, вчинило комплекс організаційно-правових дій та понесло значні фінансові витрати (плата за землю, виконання підготовчих робіт, виконання проектних робіт), а втрата права на забудову земельної ділянки зумовить подальший спір щодо виплати скаржнику відшкодувань та компенсацій. Отже, унаслідок не залучення до участі у справі ТОВ «Інвест Ритейл» апеляційний суд не дослідив докази, які мають важливе значення для прийняття законного рішення. 
Прокурор у відзиві на касаційну скаргу зазначає про те, що спір у цій справі не стосується прав та інтересів скаржника, оскаржувана постанова (його мотивувальна чи (або) резолютивна частини) не містить будь-якого посилання на права, інтереси чи обов`язки скаржника, рішення з цього приводу судом не приймалось. У зв`язку з чим касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Інвест Ритейл» підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини 1 статті 296 ГПК України.
Верховний Суд, розглянувши доводи і вимоги касаційної скарги, виходить із такого.
Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України).
Зазначені принципи знайшли своє відображення у статті 2 ГПК України та мають бути реалізовані господарськими судами під час здійснення господарського судочинства. 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини 4 статті 287 ГПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. 
Отже, особи, які не брали участі у справі, можуть оскаржити рішення суду лише за умови, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.
Такі правові висновки є усталеними у практиці Верховного Суду та викладені, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21.
Отже, скаржник у скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме. Доведення цих обставин покладено на скаржника, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України.
У касаційній скарзі ТОВ «Інвест Ритейл» обставину прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції про його права та інтереси обґрунтовує наявністю у нього статусу суборендаря земельної ділянки, яка передана Київрадою в оренду ПП      «Ентер-Тек» на підставі спірних рішення та договору оренди. Скаржник зазначає, що вчинив ряд організаційно-правових дій та поніс значні фінансові витрати (плата за землю, виконання підготовчих робіт, виконання проектних робіт), а втрата права на забудову земельної ділянки зумовить подальший спір щодо виплати скаржнику відшкодувань та компенсацій.
Колегія суддів відзначає, що за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, інтересів та (або) обов`язків, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує скаржник, було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів.
Вирішення судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки, особи, не залученої до участі у справі, буде мати місце, якщо такі права, інтереси та (або) обов`язки, особи виникають саме із оскарженого судового рішення, а не із інших юридичних фактів, з яких виходив суд, приймаючи своє рішення.
Так, предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Київради про передачу ПП «Ентер-Тек» в оренду земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації торговельного центру та визнання недійсним укладеного на виконання цього рішення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київрадою та ПП «Ентер-Тек».
Зі змісту постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 вбачається, що суд апеляційної інстанції досліджував на предмет відповідності вимогам законодавства правовідносини, які виникли безпосередньо між Київрадою та ПП «Ентер-Тек» щодо передачі в оренду комунальної земельної ділянки для комерційної забудови в обхід процедури земельних торгів.
Відтак, результат вирішення даної справи залежав лише від встановлення судом наявності/відсутності правових підстав для визнання саме спірних рішення органу місцевого самоврядування та договору оренди земельної ділянки недійсними з огляду на порушення вимог закону саме сторонами спору при передачі в оренду ПП «Ентер-Тек»  земельної ділянки.
Разом з тим скаржник - ТОВ «Інвест Ритейл» не є безпосереднім учасником правовідносин, які склалися між Київрадою та ПП «Ентер-Тек», в оскаржуваній постанові суд жодним чином не вирішував питання щодо його прав та обов`язків стосовно земельної ділянки, а сам по собі статус суборендаря цієї земельної ділянки та майбутній можливий вплив судового рішення на будь-які інтереси або права скаржника не є підставою для застосування норм чинного процесуального законодавства щодо оскарження рішення суду не учасником справи.
Відтак відсутній матеріально-правовий зв`язок в розумінні статті 287 ГПК України між прийнятим у цій справі судовим рішенням та ТОВ «Інвест Ритейл», яке не було учасником спірних правовідносин, позовні вимоги до якого не заявлялись та будь-якого обов`язку у якого за постановою суду апеляційної інстанції не встановлено.
Верховний Суд зауважує, що доводи скаржника містять лише припущення щодо можливого впливу оскаржуваного рішення на майнові інтереси останнього, та не свідчать про те, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про права, інтереси та/або обов`язки скаржника, що надавало б йому право на касаційне оскарження постанови суду апеляційної на підставі приписів частини 4 статті 287 ГПК України.
Оскільки прийнятими у цій справі судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника не вирішувалося, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Інвест Ритейл» на підставі пункту 3 частини 1 статті 296 ГПК України.
У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не підлягають.
Керуючись статтями 234, 287, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальність «Інвест Ритейл» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 у справі №      910/155/21 закрити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                                            Міщенко І.С.
Судді                                                                                                              Берднік І.С.
                                                                                                    Зуєв В.А.