УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року
м. Київ

справа № 201/8941/25
провадження № 61-16205ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивач - Дніпровська міська рада,
відповідач - ОСОБА_1 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Агєєва О. В., Космачевської Т. В., Халаджи О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 25 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави.

Не погодившись із вказаною ухвалою,    ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 25 серпня 2025 року повернуто заявникові.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала Соборного районного суду міста Дніпра від 25 серпня 2025 року не підлягає апеляційному оскарженню, тому апеляційна скарга, в силу пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

22 грудня 2025 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції помилково повернуто апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції не дотримано правил підсудності. Вказує, що у резолютивній частині ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі зазначено про можливість її оскарження в частині порушення правил підсудності.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судового рішення колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК України закріплено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким виключено пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, яким було передбачено право на апеляційне оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не зазначені у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Верховний Суд наголошує, що винятків, за наявності яких особа може звернутися до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на зазначене рішення (ухвалу суду першої інстанції), процесуальне законодавство не передбачає.

У постанові від 29 травня 2019 року в справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Встановивши, що ухвала Соборного районного суду міста Дніпра від 25 серпня 2025 року про відкриття провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, та ухвала районного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання у касаційній скарзі на те, що у резолютивній частині ухвали суду першої інстанції вказано, що вона може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині порушення правил підсудності, оскільки ухвали, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду вичерпно визначені у статті 353 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до неправильного розуміння заявником норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді:	І. Ю. Гулейков    	
	Р. А. Лідовець    	
	Д. Д. Луспеник