?
УХВАЛА
12 січня 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/547/25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Краснова Є. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 (колегія суддів: Богацька Н. С., Діброва Г. І., Принцевська Н. М.) та рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 (суддя Гут С. Ф.) у справі
за позовом керівника Доброславської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району до Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава" про припинення володіння правом власності з одночасним закриттям реєстраційного розділу та усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва,
ВСТАНОВИВ:
Керівник Доброславської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Південнівської міської ради Одеського району (далі - міської ради) звернувся до Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича (далі - ФОП Плющаков С. М.) про припинення володіння правом власності з одночасним закриттям реєстраційного розділу та усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.
10.07.2025 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення про відмову у позові.
25.11.2025 Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував частково рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2025, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:
"Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича усунути перешкоди територіальній громаді м. Південне в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,0086 га за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва - кафе-бару загальною площею 79,9 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Південне (до перейменування Южне), вул. Хіміків, 27 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1392796851117).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на користь Одеської обласної прокуратури 3 028 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову та 1 514 грн за подання заяви про забезпечення позову.".
Стягнув з ФОП Плющакова С. М. на користь Одеської обласної прокуратури 3 633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнув з ФОП Плющакова С. М. на користь Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава" 4 542 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
22.12.2025 ФОП Плющаков С. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, зі змісту якої вбачається, що скаржник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким:
- відмовити керівнику Доброславської окружної прокуратури Андрію Стоєву у підтвердженні підстав для представництва інтересів держави в особі Південнівської міської ради Одеського району Одеської області у господарській справі № 916/547/25;
- визнати подання керівником Доброславської окружної прокуратури позовної заяви від 03.02.2025 № 58-567ВИХ-25 із зміненим предметом позову на підставі заяви про зміну предмету позову від 08.04.2025 зловживанням прокурором процесуальними правами;
- закрити провадження у даній справі.
Крім цього, скаржник просить зупинити виконання та дію постанови суду апеляційної інстанції від 25.11.2025.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.
Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Щодо судового збору
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 названого Закону ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позовну заяву у цій справі подано у 2025 році, в якому згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлено у розмірі 3 028 грн.
Оскільки предметом позову у цій справі є дві немайнові вимоги, згідно з приписами Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений у розмірі 9 689,60 грн (3 028 х 2 х 200 % х 0,8), проте, скаржником не додано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі.
Щодо підстав касаційного оскарження
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, скаржник, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, посилається на положення пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287, пункту 8 частини першої статті 310, частини першої статті 313 ГПК України та просить скасувати оскаржувані судові рішення із закриттям провадження у справі.
Однак, зазначені посилання носять формальний та декларативний характер, оскільки змістове наповнення касаційної скарги не відповідає вимогам щодо обґрунтування наведених підстав касаційного оскарження.
Так, посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зобов`язаний зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для вирішення даної справи. Втім, текст скарги не містить формулювання проблемного питання правозастосування, щодо якого відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Натомість, скаржник наводить численні посилання на вже існуючі постанови Верховного Суду (зокрема, у справах № 509/11/17, № 910/28188/14, № 922/2972/17 тощо), стверджуючи про невідповідність оскаржуваних рішень цим висновкам, що за своєю правовою природою тяжіє до підстави оскарження, передбаченої пунктом 1, а не пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України. Чіткого розмежування - щодо якої саме норми висновок відсутній, а щодо якої суди не врахували існуючий висновок - скарга не містить.
Також скаржник посилається на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України у взаємозв`язку з пунктом 8 частини першої статті 310 ГПК України, вказуючи, що суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Проте, в мотивувальній частині скарги відсутні будь-які доводи та обґрунтування того, про права та обов`язки якої саме незалученої особи вирішено питання оскаржуваними судовими актами. 
Аргументи скаржника зводяться до того, що відповідачем має бути фізична особа, а не фізична особа-підприємець, та до заперечення підстав представництва прокурором інтересів держави. Зазначені доводи стосуються питань юрисдикції спору та процесуальної правосуб`єктності сторін (що може бути предметом перегляду за іншими підставами), однак вони автоматично не свідчать про прийняття рішення про права особи, яка взагалі не була залучена до справи, у розумінні пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України. Скаржник не конкретизував, чиї саме права порушено таким незалученням, та яким чином оскаржувані рішення впливають на права та обов`язки цієї "незалученої особи".
Окрім того, посилаючись на необхідність закриття провадження у справі на підставі частини першої статті 313 ГПК України, скаржник фактично наводить доводи щодо порушення правил предметної або суб`єктної юрисдикції, однак при цьому не наводить належного обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (щодо неврахування висновку ВС саме у контексті юрисдикційності спору в подібних правовідносинах), змішуючи ці доводи з аргументами про відсутність висновку ВС (пункт 3) та процесуальні порушення (пункт 4).
Таким чином, касаційна скарга містить лише перелік норм процесуального права, які визначають підстави касаційного оскарження, проте власне викладення доводів скарги є неузгодженим із цими нормами. Скаржником чітко не розмежовано, який саме довід стосується якої з визначених у прохальній частині підстав касаційного оскарження (пункти 1, 3 чи 4 частини другої статті 287 ГПК України), а зміст скарги зводиться до викладення власного бачення обставин справи та незгоди з процесуальними діями прокурора, що не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження.
Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, в ній мають бути чітко виділені відповідні підстави та зазначено відповідне обґрунтування для кожної з них окремо.
З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.
В свою чергу Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті.
Тож скаржнику необхідно визначитися щодо підстав касаційного оскарження, передбачених у пунктах 1, 3 ,4 частини другої статті 287 ГПК України, та обґрунтувати такі підстави з урахуванням викладеного вище.
За приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 ГПК України, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Згідно з частиною другою статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Отже, касаційна скарга ФОП Плющакова С. М. підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням скаржнику строку для усунення зазначених вище недоліків шляхом:
1) подання доказів сплати судового збору у розмірі 9 689,60 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: 
- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".
Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими реквізитами у призначенні платежу для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга та дата судового рішення, що оскаржується. Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.
2) належним чином обґрунтувати визначені ним підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України. 
З огляду на те, що касаційна скарга підлягає залишенню без руху, клопотання скаржника про зупинення виконання та дії оскаржуваного судового рішення буде розглянуте Верховним Судом у разі усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Плющакова Сергія Миколайовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2025 у справі № 916/547/25 залишити без руху.
2. Установити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
3. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення, а також докази про отримання цієї ухвали суду касаційної інстанції. 
4. Роз`яснити скаржнику, що в разі невиконання вимог суду касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов