ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року
м. Київ
справа № 522/9890/23
провадження № 51-6109км23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
у режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженогоОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 березня 2025 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22023160000000123, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цугол Могойтуйського району Читинської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Приморський районний суд м. Одеси вироком від 17 липня 2023 року визнав  ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна.
Вирішив суд і питання, які стосуються: початку строку відбування покарання; запобіжного заходу; зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання; речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у державній зраді, а саме в діянні, спрямованому на завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, не погоджуючись із політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, зокрема щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів Російської Федерації (далі - РФ), які передбачають перебування України у сфері її впливу, вирішив вчинити державну зраду.
Приблизно в липні 2021 року (точної дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено) за нез`ясованих обставин ОСОБА_7 , перебуваючи на території РФ (більш точного місця не визначено) був завербований співробітниками ФСБ РФ та отримав завдання на пошук, збір і передання інформації, що стосується військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗСУ) та діяльності 3СУ в цілому, з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності РФ проти України шляхом передання відомостей, що завдають шкоду обороноздатності та державній безпеці України.
Так, приблизно із серпня 2021 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на надання допомоги представникам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності та державної безпеки України, цілковито усвідомлюючи, що він взаємодіє з представником спецслужби РФ, перебуваючи за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), за допомогою месенджеру «Telegram», який закріплено за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , використовуючи планшет фірми «Хіаоmі» моделі M-1806D9PE 3, IMEI: НОМЕР_2 , передавав представникові ФСБ РФ ОСОБА_8 інформацію, що стосується військовослужбовців ЗСУ та діяльності ЗСУ в цілому. 
Зокрема, серед інших повідомлень, ОСОБА_7 надсилав ОСОБА_8 повідомлення такого змісту:
1) 03.09.2021 - «В Очаков на остров приехала сводная группа Канада, Великобритания и еще непонятно кто. По-нашему не говорят. (До этого после учений они жили в академии сух. войск). В порту у нас пришел контракт на аренду букиров на район Очакова. Что это значит. На острове Майский (посмотри на карте), где была база боевых пловцов СССР. Готовят новый диверсионный центр. Строительство ведётся скрытно. Местные не привлекаются. Да и строительством это не назвать… реконструкция.»;
2) 04.10.2021 - «Это были seabrize 2021 у нас они были в августе, и какие-то суда ещё оставались у нас. Было 2 фазы учений... 5 кораблей Италия, Испания, Турция, Болгария, Румыния и погранполиция Грузии. Учения абордажных групп. И сертификация сторожевой службы под стандарты НАТО»;
3) 04.10.2021 - «Но все это под эгидой ещё одних учений РАПИД ТРЛИДЕНТ 2021, которые проходили в Украине с сентября по 1 октября»;
4) 10.12.2021 - «В первых числах декабря в военкоматы поступил приказ об отмобилизовании офицеров запаса. По всем дали разнарядку 20-30 человек на военкомат. Причем если раньше не важно было заберут или нет, то сегодня всем довели, где будет проходить подготовка (учебные центры) и в какое подразделение они попадут НА ПЕРЕДОВОЙ. Предупредили сразу, если будут пытаться уклонится от призыва, привлекут принудительно. K сведению, в Учебный центр Широкий Лан уже прибыли американские товарищи. Я делаю выводы из того, что призывают офицеров не кадровых, а с техническим образованием. Это указано в разнарядке. Подготовка будет проходить на новой американской технике джевелины и т.д. Думаю, ещё системы наведения новые будут опробовать. Полигон танковый большой. Комплектование офицеров запаса должны закончить к 20 декабря. По качественному и количественному призванных напишу после 20 декабря Самый главный по моему мнению вопрос, это строительство военбазы в порту Очаков. Я пытаюсь подобраться»;
5) 29.12.2021 - «Вчера на сегодня в Измаиле проходили учения. Цель учений отражение нападения на порт, аэропорт. Из привлеченных частей 35 бригада морской пехоты. Не в полном составе. По тому как освещалось в прессе якобы доукомплектовать партизанами, я писал ранее. Но по факту, даже на 25% укомплектовать не вышло... Погранцы в составе комендатуры быстрого реагирования. И опергруппы штаба осуществляли противодействие... Но под видом /партизанов/ были импортные ребята, с английским акцентом, человек 15. Где и когда они расквартированы пока не знаю. Думаю, в академии сухопвойск. По идее у них там отдельный этаж. Фото этажа вышлю»;
6) 01.02.2022 - «Турок у нас уже нет. И по количеству 200 человек. Это вопрос. На самолёте разово столько не было. Если это не был военный борт. А вот специалисты по байрактарам (инструктора, инженеры) были. Немного человек около 20 в общем. Одни прилетали, другие улетали. Ретировались. Базировались у нас в районе 7 км (Пункту управления полетами). Были недолго. Потом уехали под Кировоград (Крапивницкий). Там центр переподготовки пилотов. Ну был когда-то. Вот. А вот ЧВК турецких не было. Во всяком случае не в нашем районе»;
7) 15.02.2022 - «В войсках новых указаний нет. Все в казармах до 22 числа. На полигон и в лагеря, в нашем регионе не выдвигаются. Англичане, которые были при академии, уехали вчера. Но сегодня был с тещей в госпитале. Со склада отгружали медикаменты в основном перевязочные материалы и антисептики (все 90-х годов выпуска) для академии сухопутных войск. Настроение в войсках спокойное, паники нет. Из чего делаю такие выводы. 1. Мой погранец дома. 2. Нач. хирургии госпиталя не готовит план выдвижения в зону АТО. Врачи в отделении в штатном режиме работают. 3. В штабе ПВО выступал зам. нач. перед л/с, объявил, что 22 всех продлят отпуска. 4. Военком по отмобилизованию команд не получал».
Зокрема, згідно з відповіддю Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ ЗСУ від 25 січня 2023 року № 68нт, відомості про здійснення заходів з комплектування військових формувань, проведення навчань і тренувань, які передавав ОСОБА_7 співробітникам ФСБ РФ, відповідають дійсності та можуть становити інтерес для розвідувальних органів РФ. Відповідно до відповідей ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26 січня 2023 року № 363 та військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України від 24 січня 2023 року № 633/1/9, у разі передання зазначеної вище інформації представникам спецслужб РФ може бути завдано шкоди обороноздатності, державній та економічній безпеці України, призвести до обізнаності противника про дії ЗСУ та негативно впливати на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану.
Надалі 24 лютого 2022 року о 05:00, за наказом президента РФ ОСОБА_10 , збройні сили РФ незаконно, віроломно вторглися на територію України, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, у тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової та цивільної, зокрема критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я мирного населення, проти власності, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.
У зв`язку із цими обставинами, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України, 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.
Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 06 березня 2025 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 залишив без змін. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені стосовно ОСОБА_7 судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Суть доводів касаційної скарги захисника зводиться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК.
Указує, що письмові докази, покладені судами в основу винуватості засудженого, зібрані з істотним порушенням вимог процесуального закону. Зокрема, стверджує, що у протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) від 15 вересня 2022 року не визначено факту зняття інформації з електронних мереж та з електронних систем (у тому числі месенджеру «Telegram»), як це передбачено ст. 263 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Зазначає, що носій інформації -диск DVD-R марки «Verbatim» як доказ суди не досліджували та не визнавали речовим доказом. Крім того, не встановлено, чи є збережена на ньому інформація такою, зняття якої здійснено у спосіб, що відповідає вимогам ДСТУ ISO/IEC 27037:2017 «Інформаційні технології. Методи захисту. Настанови щодо ідентифікації, збирання, здобуття та збереження цифрових доказів» (далі - ДСТУ), а також не з`ясовано, чи є файли, збережені у форматі «PNG» і розміщені на цьому диску, результатом зняття інформації з інформаційно-телекомунікаційних мереж і якщо так, то з яких саме.
За твердженням захисника, протоколами огляду інформації від 30 березня 2023 року, відповідно до яких слідчий оглянув планшет «Xiaomi» і мобільний телефон «Samsung», належні ОСОБА_7 , лише встановлено належність засудженому номерів НОМЕР_4 та НОМЕР_1 . Водночас не виявлено жодного текстового повідомлення з відомостями про військовослужбовців ЗСУ або про діяльність ЗСУ загалом, розголошення яких могло би завдати шкоди державній безпеці та обороноздатності України.
Як зазначає ОСОБА_6 , жодним із протоколів, долучених до матеріалів справи, не встановлено, що папки з контактами («ОСОБА_21», «ОСОБА_13», «ОСОБА_22», «ОСОБА_23», «ОСОБА_24»), які містяться на диску DVD-R марки «Verbatim», відповідають контактам телефонів ОСОБА_7 з указаними вище номерами. 
Крім того, акцентує на відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК. 
Наголошує, що суди не встановили, яка саме конкретна інформація є такою, що не публікувалася в офіційних джерелах, і, понад те, може завдати шкоди державній безпеці та обороноздатності України.
Зазначає, що всі відомості, на які посилається орган досудового розслідування як на ті, що нібито передавав ОСОБА_7 на шкоду Україні, містилися в численних офіційних онлайн-виданнях, які поширювали інформацію у відкритому доступі в мережі «Інтернет».
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 , надавши пояснення, підтримали касаційну скаргу в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_5 , висловив заперечення стосовно задоволення касаційної скарги захисника та просив постановлені щодо ОСОБА_7 судові рішення залишити без зміни. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Отже, з урахуванням наведених положень процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. 
Під час перевірки доводів, зазначених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
За змістом ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З матеріалів справи вбачається, що висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом згідно зі ст. 94 КПК. 
Так, постановляючи вирок, місцевий суд урахував факт невизнання засудженим своєї винуватості. 
Водночас суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 доведено сукупністю досліджених доказів, зокрема: 
протоколом обшуку від 02 лютого 2023 року, відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_7 вилучено планшет «Xiomi» з sim-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A12» з sim-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_4 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy М32» з карткою мобільного оператора НОМЕР_5 ;
протоколами огляду інформації від 30 березня 2023 року згідно з якими оглянуто вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 планшет марки «Xiaomi» з sim-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A12» із sim-карткою мобільного оператора з абонентським номером НОМЕР_4 . У ході огляду планшета виявлено фотознімок із назвою «Feb 22, 2022», а також встановлено, що на ньому встановлено та активовано мобільний додаток «Telegram», під час відкриття якого виявлено чат з абонентом, записаним під ім`ям « ОСОБА_11 », за яким закріплено номер мобільного оператора НОМЕР_6 . Крім того, у ході огляду мобільного телефону встановлено, що в записній книжці за номером телефону НОМЕР_7 збережено контакт під ім`ям « ОСОБА_12 »;
протоколом про проведення НСРД від 15 вересня 2022 року з додатком до нього, який містить отриману в результаті проведення НСРД інформацію з електронних інформаційних систем, а саме листування контактів « ОСОБА_13 » «ОСОБА_22», « ОСОБА_14 », «ОСОБА_21», «ОСОБА_25», яке відбувалося у період з 2021 року до 2022 року та збережене у вигляді файлів формату .png зі скріншотами переписки;
довідками за результатами НСРД, які є додатками до протоколу від 15 вересня 2022 року у яких зафіксовано листування: 
ОСОБА_8 (номер телефону НОМЕР_6 « ОСОБА_15 »), ОСОБА_7 (номер телефону НОМЕР_1 «ОСОБА_22», «ОСОБА_21», «ОСОБА_26») та ОСОБА_16 (номер телефону НОМЕР_8 « ОСОБА_14 »). Зміст листування свідчить про організацію збору, отримання та передачу за грошову винагороду інформації військового характеру щодо переміщення військової техніки, особового складу ЗСУ, проведення навчань, мобілізаційних заходів та розташування військових об`єктів на території України. 
висновком експерта від 14 березня 2023 року № 56, відповідно до якого ОСОБА_7 будь-якими психічними розладами не страждав і не страждає, у період з 01 серпня 2022 року до 03 лютого 2023 року у тимчасово хворобливому розладі психічної діяльності не перебуває, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
З урахуванням, зокрема наведених вище доказів суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у державній зраді, а саме у вчиненні громадянином України діянь на шкоду обороноздатності та державній безпеці України з надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України і правильно кваліфікував його діяння за ч. 1 ст. 111 КК.
Апеляційний суд перевірив висновки місцевого суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 і визнав їх правильними й належним чином умотивованими.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині доведеності винуватості засудженого, а доводи захисту про протилежне вважає безпідставними.
У поданій касаційній скарзі захисник стверджує, що докази, покладені судами в основу винуватості засудженого, зібрані з істотним порушенням вимог процесуального закону. 
Стосовно протоколу про проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 15 вересня 2022 року, а також матеріального носія інформації - оптичного диска DVD-R марки «Verbatim».
Так, захисник ОСОБА_6 вважає неналежним і недопустимим доказом протокол складений за результатом проведення НСРД від 15 вересня 2022 року та додаток до нього диск DVD-R марки «Verbatim», оскільки у цьому протоколі не відображено, як факт зняття інформації з електронних комунікаційних мереж за абонентськими номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_1 та НОМЕР_6 , так і факт зняття інформації з електронних інформаційних систем, у тому числі месенджера «Telegram», із застосуванням відповідних технічних засобів спостереження, відбору та фіксації сигналів, що передаються каналами зв`язку.
Верховний Суд не погоджується із такими доводами захисту.
Перш за все Верховний Суд зауважує, що оспорюваний протокол складений за результатом проведення НСРД у виді зняття інформації з електронних інформаційних систем, а тому колегія суддів не вбачає підстав оцінювати його на допустимість з точки зору іншого виду НСРД, про який зазначає захисник, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж.
Відповідно до ч. 1 ст. 264 КПК пошук, виявлення та фіксація відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або її частині, доступ до електронної інформаційної системи або її частини, а також отримання таких відомостей без відома її власника, володільця чи утримувача можуть здійснюватися на підставі ухвали слідчого судді за умови наявності відомостей про те, що в електронній інформаційній системі або її частині міститься інформація, яка має значення для конкретного досудового розслідування.
Згідно з ч. 3 ст. 264 КПК в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на втручання у приватне спілкування в такому випадку додатково повинні бути зазначені ідентифікаційні ознаки електронної інформаційної системи, у якій може здійснюватися втручання у приватне спілкування.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_7 низки НСРД, а саме: аудіо- та відеоконтролю особи; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж за абонентськими номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_1 у формі контролю телефонних розмов; зняття інформації з електронних інформаційних систем, у тому числі інтернет-месенджерів «Telegram», «Viber», «WhatsApp», «Facebook Messenger», «Signal», «ICQ», «WeChat», «Line», «Bip», «IMO» та інших, закріплених за зазначеними абонентськими номерами; обстеження житла ОСОБА_7 ; встановлення місцезнаходження радіоелектронних засобів; а також спостереження за особою з використанням технічних засобів фіксації.
За результатом проведення НСРД, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем - сервісів обміну текстовими, голосовими та відео повідомленнями в мережі Інтернет інтернет-месенджерів «Telegram» «Viber», «WhatsApp», «Facebook Messenger», «Signal», «ICQ», «WeChat», «Line», «Bip», «IMO», що закріплені за абонентськими номерами НОМЕР_6 , який використовує ОСОБА_8 , НОМЕР_8 ОСОБА_16 та НОМЕР_1 ОСОБА_7 старшим оперуповноваженим 2 відділу ГВ КР Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_17 складено протокол про проведення НСРД від 15 вересня 2022 року та зміст інформації зафіксований у ході здійснення цієї НСРД для подальшого огляду на носієві інформації - оптичному диску DVD-R марки «Verbatim».
За результатами проведення зазначених НСРД отримано інформацію про листування, зміст якого свідчить про організацію збору, отримання та передачу інформації військового характеру щодо переміщення військової техніки, особового складу ЗСУ, проведення навчань, мобілізаційних заходів та розташування військових об`єктів на території України.
З урахуванням специфіки НСРД у виді зняття інформації з електронних інформаційних систем перебіг (хід) її проведення по суті зводиться до використання методів технічного доступу та фіксації інформації, відображеної надалі у протоколі НСРД.
Водночас Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що за приписами ч. 1 ст. 246 КПК НСРД є різновидом слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, обмеження щодо розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні методи розслідування злочинів.
З огляду на це, відсутність у протоколі НСРД від 15 вересня 2022 року відомостей про методи та способи зняття інформації з електронних інформаційних систем, а також про застосування відповідних технічних засобів відбору та фіксації змісту інформації є обґрунтованою.
Зміст протоколу НСРД від 15 вересня 2022 року відповідає вимогам статей 103, 104, 252, 264 КПК та, усупереч доводам, наведеним захисником у касаційній скарзі, не свідчить про порушення приписів КПК щодо фіксації НСРД.
Також захисник зазначає про неналежність та недопустимість додатку до протоколу НСРД - диска DVD-R марки «Verbatim». 
ОСОБА_6 указує, що суд не визнав диск речовим доказом, не встановив, чи є збережена на ньому інформація такою, зняття якої здійснено у спосіб, що відповідає вимогам ДСТУ, а також не дослідив його та не з`ясував, чи є файли, збережені у форматі «PNG» та розміщені на цьому диску, результатом зняття інформації з інформаційно-телекомунікаційних мереж і, якщо так, то з яких саме.
Щодо невизнання зазначеного диску речовим доказом. 
Так, ч. 1 ст. 98 КПК, передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 252 КПК фіксація ходу і результатів НСРД повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення НСРД складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.
До того ж, з огляду на особливості НСРД у виді зняття інформації з електронних інформаційних систем, обумовлені наявністю її технічного аспекту, за приписами ч. 2 ст. 265 КПК передбачено, що зміст інформації, одержаної внаслідок здійснення зняття відомостей з електронних інформаційних систем або їх частин, фіксується на відповідному носієві особою, яка здійснювала зняття у спосіб, що забезпечує обробку, збереження або передання інформації.
Також колегія суддів зауважує, що, зокрема норми ч. 2 ст. 265 КПК в поєднанні з положеннями ст. 266 КПК, відповідно до яких дослідження інформації, отриманої із застосуванням технічних засобів, у разі необхідності, здійснюється за участю спеціаліста, а носії інформації на яких зафіксовані відомості, отримані в результаті проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій, можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів у порядку, передбаченому КПК, є процесуальною гарантією стороні захисту на здійснення у змагальному процесі належної перевірки здобутих у кримінальному провадженні фактичних даних з метою їх оцінки відповідно до ст. 94 КПК.
За наявності обґрунтованих підстав, носії інформації та технічні засоби, за допомогою яких отримано інформацію, можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів у порядку, передбаченому цим Кодексом. 
Дієвість зазначених гарантій в цьому кримінальному провадженні сторона захисту під сумнів не ставила під час судового розгляду та апеляційного перегляду, не вказує про таке і в касаційній скарзі.
В контексті використання доказів, отриманих за допомогою спеціальних слідчих заходів, необхідно брати до уваги той факт, чи отримала сторона захисту можливість оскаржити достовірність доказів та протидіяти їх використанню. Необхідність дослідження первинного електронного документу (цифрового файлу) може виникнути у разі наявності обґрунтованих сумнівів в достовірності інформації (ознак зміни чи втручання до змісту файлу). 
Натомість, про порушення приписів КПК щодо призначення судово-технічних експертиз, з клопотаннями про проведення яких сторона захисту не зверталась, в касаційній скарзі не йдеться. 
Посилаючись на недопустимість інформації, зафіксованої на DVD-R диску, сторона захисту не вважала за доцільне в судах факту та права скористатися наданими процесуальним законом гарантіями для перевірки таких тверджень на засадах змагальності. Зокрема, захист не ставив під сумнів автентичність зафіксованої на носії інформації, не заявляв про можливе редагування чи підроблення файлів, не наводив конкретних обставин, які б свідчили про втручання в їх зміст, а також не ініціював призначення відповідної експертизи чи залучення спеціаліста. Крім того, у касаційній скарзі та під час розгляду справи у Верховному Суді сторона захисту не навела аргументів, що мала перешкоди звернутися до суду з клопотанням про проведення експертизи. 
Відповідно до п. 4.7 Інструкції про організацію проведення НСРД та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/5 до протоколу долучаються додатки, якими можуть бути, зокрема, стенограма, аудіо-, відеозаписи, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, наявний диск DVD-R марки «Verbatim» є додатком до протоколу про проведення НСРД у виді зняття інформації з електронних інформаційних систем, і саме на ньому зафіксовано результати цієї НСРД. За таких обставин зазначений носій інформації є додатком до протоколу НСРД, а не матеріальним об`єктом, який підпадає під ознаки речового доказу у розумінні ст. 98 КПК.
Щодо недослідження диска судами.
Захисник стверджує, що суд обмежився дослідженням лише протоколу НСРД та не досліджував файли, які містяться на диску - додатку до цього протоколу.
Ці доводи є необґрунтованими.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 09 червня 2023 року після дослідження письмових доказів, зокрема протоколу НСРД, у якому відображено інформацію, зафіксовану на диску, суд розглянув клопотання сторони захисту про дослідження зазначеного носія інформації в обсязі, визначеному самою стороною захисту, зосередивши увагу на форматі файлів, на яких була зафіксована відповідна інформація.
Крім того, у клопотанні, поданому відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК, захисник просив повторно дослідити виключно протокол НСРД.
Щодо вимог ДСТУ
Так, захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд під час розгляду справи не встановив, чи відповідають відомості, зафіксовані на диску, вимогам ДСТУ.
Колегія суддів звертає увагу на те, що збирання доказів у кримінальному провадженні здійснюється з урахуванням вимог, визначених КПК. Зокрема, ч. 1 ст. 84 КПК передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Оцінка доказів здійснюється відповідно до положень статей 85-87, 94 КПК, які визначають правила належності, допустимості та достовірності доказів.
Отже, вирішуючи питання щодо дотримання або недотримання вимог ДСТУ, Верховний Суд виходить з того, що відповідні стандарти не можуть превалювати над положеннями КПК.
Колегія суддів також зазначає, що відомості, зафіксовані на диску, який є додатком до протоколу, були отримані у порядку, передбаченому главою 20 КПК.
Таким чином, суди попередніх інстанцій, дотримуючись положень ст. 94 КПК, оцінили докази у цій справі з точки зору належності, допустимості та достовірності, у зв`язку з чим Верховний Суд не вбачає, що під час оцінки доказів було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Колегія суддів відхиляє наведені твердження захисника.
Стосовно протоколів огляду інформації від 30 березня 2023 року.
Захисник ОСОБА_6 зазначає, що протоколи, долучені до матеріалів справи, не встановлюють, що контакти «ОСОБА_21», «ОСОБА_13», «ОСОБА_22», «ОСОБА_23», «ОСОБА_24», що містяться на диску DVD-R марки «Verbatim», відповідають телефонам ОСОБА_7 . Також вказує, що у вилучених у засудженого планшеті та мобільному телефоні не виявлено жодних повідомлень про військовослужбовців або діяльність ЗСУ.
Суд вважає ці доводи захисту необґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, зокрема з листа, адресованого начальнику слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_18 (т. 1, а. п. 50), що в ході досудового розслідування органами слідства було встановлено осіб - представників спеціальних служб Російської Федерації, які діють з території Російської Федерації, тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, а також територій Миколаївської та Херсонської областей і здійснюють активний пошук та вербування громадян України.
Зокрема, йдеться про співробітників ФСБ Російської Федерації: ОСОБА_16 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_8 , ОСОБА_8 - НОМЕР_6 , та ОСОБА_19 - НОМЕР_7 .
У ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 було вилучено, зокрема, планшет «Xiaomi» із sim-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A12» із sim-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_4 .
Під час огляду планшета «Xiaomi» було виявлено фотознімок із назвою «Feb 22, 2022», а також мобільний додаток «Telegram» у якому наявний чат з абонентом, записаним під ім`ям « ОСОБА_11 », за яким закріплено номер мобільного телефону НОМЕР_6 . Як встановлено в ході досудового розслідування, зазначеним номером користується ОСОБА_8 - співробітник ФСБ Російської Федерації, який здійснює заходи з вербування громадян України з метою отримання розвідувальної інформації.
Крім того, під час огляду мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A12» із sim-карткою з абонентським номером НОМЕР_4 у записній книжці було виявлено контакт із номером мобільного телефону НОМЕР_7 , яким користувався ОСОБА_19 , що був збережений у телефоні ОСОБА_7 під ім`ям « ОСОБА_12 ».
У ході проведення НСРД було встановлено листування між особами, які використовували імена « ОСОБА_15 », «ОСОБА_20», «ОСОБА_26», « ОСОБА_14 », «ОСОБА_27», зміст якого стосувався передачі інформації про переміщення військової техніки, особового складу ЗСУ, проведення навчань, мобілізаційних заходів та розташування військових об`єктів на території України.
З урахуванням наведеного, суд встановив, що під іменем « ОСОБА_15 » використовувався номер мобільного телефону НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 ; під іменами « ОСОБА_20 », «ОСОБА_27», а також «ОСОБА_26» використовувався номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 ; під іменем « ОСОБА_14 » використовувався номер мобільного телефону НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_16 .
Те, що контакти, які зазначає сторона захисту у касаційній скарзі, а також повідомлення про військовослужбовців або діяльність ЗСУ не були виявлені в телефоні та планшеті ОСОБА_7 , не спростовує обставин, встановлених судом. Відсутність цих контактів і текстових повідомлень у пам`яті вилучених пристроїв не робить протоколи огляду інформації недопустимими доказами, оскільки як контакти, так і повідомлення могли бути видалені користувачем.
Ідентифікація осіб та встановлення абонентських номерів здійснювалися шляхом оцінки сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема з точки зору їх взаємозв`язку та достатності, а ключові повідомлення, що мають значення для кримінального провадження, були зафіксовані під час проведення НСРД і саме їх суд поклав в основу доведеності винуватості ОСОБА_7 .
Водночас, колегія суддів зауважує, що по суті в касаційній скарзі сторона захисту не стверджує, що факту передання ОСОБА_7 інформації не було, а акцентує, що ця інформація перебувала у відкритому доступі в мережі Інтернет, що, на її думку, виключає наявність складу відповідного кримінального правопорушення.
Суди попередніх інстанцій визнали безпідставними доводи захисту про те, що інформація, яку передавав та розповсюджував ОСОБА_7 , перебувала у вільному доступі та могла бути отримана з відкритих джерел.
Так, суди встановили, що інтернет-ресурси, на які посилався захист, містили лише загальну, публічну інформацію, яка за своїм змістом, обсягом та деталізацією істотно відрізнялася від відомостей, переданих ОСОБА_7 представникам ФСБ Російської Федерації.
З офіційних відповідей ІНФОРМАЦІЯ_4 , командирів військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_9 , наданих у межах їхньої компетенції, вбачається, що передані ОСОБА_7 відомості стосувалися конкретних обставин військової діяльності, чисельності та складу іноземних військовослужбовців, характеру і місць проведення заходів підготовки, деталей функціонування військових об`єктів та підрозділів, які у засобах масової інформації не висвітлювалися та не перебували у відкритому доступі.
Крім того, суди проаналізували форму та зміст листування ОСОБА_7 з представниками ФСБ Російської Федерації, які за своїм стилем викладу відповідають службовим документам (звітам, рапортам, доповідним запискам), а не журналістським публікаціям. Зазначили, що характер викладення свідчить про отримання та використання інформації з не загальнодоступних джерел, а призначеної для внутрішнього службового користування.
Суди констатували, що сам по собі факт наявності у відкритих джерелах окремих загальних відомостей не спростовує того, що ОСОБА_7 передавав представникам ФСБ Російської Федерації конкретизовану, деталізовану та чутливу інформацію, розголошення якої могло завдати шкоди обороноздатності та національній безпеці України.
Водночас колегія суддів зазначає, що склад інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення не передбачає обов`язкової ознаки у вигляді передання інформації з обмеженим доступом. У зв`язку з цим наявність чи відсутність у відкритих джерелах відомостей, які він передавав представникам ФСБ Російської Федерації, не має вирішального значення для кваліфікації його дій, оскільки такі його діяння були спрямовані на надання допомоги представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України, що могло завдати шкоди обороноздатності та державній безпеці України.
Суд відхиляє доводи захисника стосовно того, що суд не визначив, яка саме інформація передана ОСОБА_7 завдала шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, а також державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
За змістом ст. 111 КК державна зрада полягає в умисному вчиненні громадянином України діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України» такою є захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.
Згідно з доктриною кримінального права та практикою застосування цієї норми Верховним Судом, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності полягає у сприянні, наданні будь-якої допомоги резидентам такої держави заподіяти шкоду національній безпеці України. Підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки та інтересів України. Види підривної діяльності та форми допомоги в її проведенні можуть бути різними, зокрема, збір і передача інформації із відкритих джерел на виконання відповідного завдання іноземних держав, іноземних організацій або їх представників. Суб`єктом державної зради є тільки громадянин України. Із суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом, а ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Склад цього кримінального правопорушення є формальним - для кваліфікації не має значення, чи настали суспільно небезпечні наслідки (див. наприклад, постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 січня 2026 року у справі № 744/291/24, провадження № 51-4253км25).
Таким чином, відсутність у вироку окремого твердження щодо переданої інформації як такої, що завдала «шкоду інтересам та національній безпеці України», не впливає на правильність правової кваліфікації дій засудженого за ст. 111 КК, оскільки у вироку викладено її конкретний зміст, який відповідає ознакам предмету цього злочину.
Крім того, зважаючи на те, що суб`єктом інкримінованого засудженому кримінального правопорушення є громадянин України, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо наявності у судових рішеннях неправдивих даних про те, що ОСОБА_7 є колишнім співробітником МВС України, оскільки касатор не зазначає у чому саме полягає вплив цих даних на законність постановлених стосовно ОСОБА_7 судових рішень.
За таких обставин Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги захисника про відсутність у діянні ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що постановлені стосовно ОСОБА_7 судові рішення є належно вмотивованими й обґрунтованими і за змістом відповідають приписам статей 370, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися, постановляючи рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставами для скасування судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.
Зважаючи на наведене вище, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, апостановлені щодо ОСОБА_7 судові рішення - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника  ОСОБА_6  залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 березня 2025 рокустосовно ОСОБА_7  - без зміни.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2  ОСОБА_3