УХВАЛА

09 лютого 2026 року
м. Київ 
справа № 459/1133/25
провадження № 51-424ск26
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчила касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шептицького міського суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 лютого 
2026 року і
встановила:
у касаційній скарзі захисником порушується питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання п. 4 ч. 2, ч. 3, 5 цієї норми процесуального права.
Так, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України захисник у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, вказує на допущене апеляційним судом неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, автору необхідно врахувати, що обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Як убачається зі скарги, вирок місцевого суду переглядався за правилами апеляційної процедури. У поданій касаційній скарзі захисник вказує на допущення судом апеляційної інстанції порушень норм процесуального права, що полягали у невмотивованості судового рішення, не дослідженні доводів апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду першої інстанції, відсутності обґрунтування їх відхилення.
При цьому, не вказано, які конкретно доводи апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та на які з них не надав відповіді.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про залишення поза увагою суду апеляційної інстанції клопотання сторони захисту щодо повторного дослідження доказів, Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Отже, така позиція суду щодо повторного дослідження доказів, свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, як вказує захисник у касаційній скарзі, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що оскарження висновку суду апеляційної інстанції про незаконність вироку внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також про надання переваги одним доказам над іншими вказує на те, що захисник просить надати іншу оцінку доказам у кримінальному провадженні, що не є підставою для перегляду судових рішень судом касаційної інстанції.
У касаційній скарзі не згадано про наведені в оскаржуваній ухвалі міркування суду апеляційної інстанції та не зазначено, в чому полягає порушення апеляційним судом вимог кримінального матеріального та/або процесуального закону в частині наведених в оскаржуваній ухвалі обґрунтувань прийнятого судового рішення.
Таким чином, автором касаційної скарги не аргументовано вимоги про скасування оспорюваних судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, посилаючись у скарзі, як на підставу для скасування судових рішень, на неповноту та однобічність судового розгляду, неправильне встановлення фактичних обставин кримінального провадження, захисник одночасно порушує питання про їх скасування у зв`язку із суворістю призначеного покарання, чим допускає суперечності при обґрунтуванні своєї скарги, оскільки скасування чи зміна судових рішень через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та скасування чи зміна судових рішень через суворість призначеного покарання, є взаємовиключними обставинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини. 
Разом із цим, у випадку звернення захисника зі скаргою, він повинен надати належно оформлені документи на підтвердження своїх повноважень та копії оспорюваних судових рішень (ч. 5 ст. 427 КПК України), у формі як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу від 17 жовтня 2023 року № 485), або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». 
Недотримання вказаних вимог стає на заваді реалізації положень статей 428, 430 КПК України.
Що стосується клопотання захисника про зупинення виконання судових рішень, то колегія суддів зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 430 КПК України таке питання вирішується лише після відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 України колегія суддів

постановила:
касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шептицького міського суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 02 лютого
2026 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3