УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

03 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №560/13023/24
адміністративне провадження № К/990/2246/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року (суддя Фелонюк Д.Л.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року (колегія у складі: судді-доповідача Гонтарука В. М., Білої Л.М., Моніча Б.С.)
у справі № 560/13023/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФ України в Полтавській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФ України в Хмельницькій області, відповідач, скаржник), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ в Полтавській області від 10.07.2024 про відмову у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 01.06.2004 по 01.07.2024;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Хмельницькій області перевести позивачці з 02.07.2024 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування і виплачувати призначену пенсію з 02.07.2024 в розмірі 60% суми заробітної плати зазначеної у довідках від 02.07.2024 № 5639, № 5640 з врахуванням виплачених сум.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 23.04.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2024, задовольнив позовну заяву повністю.

14.01.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФ України в Хмельницькій області, в якій останнє, з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025, прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
При цьому згідно з положеннями ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у переведенні особи з пенсії по інвалідності, призначеної на загальних умовах на підставі Закону № 1058-IV, на пенсію по інвалідності згідно з Законом України від 28.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) з тієї причини, що станом на 01.05.2016 позивач не перебував на посаді державного службовця та не досяг пенсійного віку.
Хмельницький окружний адміністративний суд в ухвалі від 18.09.2024 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Зокрема для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Проте ГУ ПФ України в Хмельницькій області у касаційній скарзі не обґрунтовує, у чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах норм Законів № 3723-XII і № 889-VIII, інших норм матеріального чи процесуального права.

Водночас питання щодо застосування при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016 сукупності норм п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII (які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік, стаж державного службовця і страховий стаж), вже було предметом дослідження Великою Палатою Верховного Суду під час перегляду рішення у зразковій справі № 822/524/18 (постанова від 13.02.2019). Так, висновки касаційного суду полягають у тому, що Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому, орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактуючи норми Закону на свій розсуд, протиправно віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України. 
Крім того, питання щодо того, чи має особа право на зарахування до його стажу державної служби періоду роботи на посаді в органі місцевого самоврядування були предметом дослідження Верховного Суду під час перегляду судових рішень у касаційному порядку у справі № 351/1792/17 (постанова від 10.05.2018). Так, висновки касаційного суду полягають у наступному: « Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За змістом п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (остання діяла до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби. Враховуючи наведене, вірним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що період роботи позивача з 24.12.2002 по 04.06.2006 на посаді заступника голови районної ради (посадова особа місцевого самоврядування), що становить 3 роки 5 місяців 11 днів відповідачем незаконно не враховано у стаж роботи позивача на посадах державної служби…
Також варто зазначити, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилось. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889 та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.».
Водночас ГУ ПФ України в Хмельницькій області не наводить умотивованих аргументів щодо необхідності відступу від таких висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 відповідно до такої правової позиції Верховного Суду, та виходив з того, що позивачка є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому остання має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, та, відповідно, наявні правові підстави для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної їй згідно із Законом № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин ГУ ПФ України в Хмельницькій області слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі № 560/13023/24.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб