РІШЕННЯ
Іменем України

21 січня 2026 року 

м. Київ

справа №990/557/25
адміністративне провадження № П/990/557/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Коваленко Н.В., Стародуба О.П., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження
справу № 990/557/25
за позовом ОСОБА_1 
до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 14.11.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) за допомогою сервісу «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія), в якій просила:
- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 16.10.2025 № 500/ас-25 про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді;
- зобов`язати відповідача повторно провести дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду Софілканич О.А.
2. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2025 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Коваленко Н.В., Стародуба О.П., Чиркіна С.М.
3. Ухвалою від 18.11.2025 Суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. У судовому засіданні, що відбулося 18.12.2025, Суд за погодженням із сторонами вирішив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні. 

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судом встановлено, що Указом Президента України від 05.05.1999 № 474/99 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Воловецького районного суду Закарпатської області строком на п`ять років. Постановою Верховної Ради України від 17.06.2004 № 1813-ІV ОСОБА_1 обрано на посаду судді безстроково.
5. Рішенням Комісії від 14.09.2023 №94/зп-23 (зі змінами) оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах (далі - Конкурс).
6. До Комісії у встановлений строк із заявою про участь у Конкурсі звернулася ОСОБА_1 як особа, яка відповідає вимогам, визначеним ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон), тобто має стаж роботи на посаді судді не менше 5 років.
7. Рішенням Комісії від 04.03.2024 №1/ас-24 ОСОБА_1 допущено до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в Конкурсі.
8. Рішенням Комісії від 11.09.2024 №270/зп-24 призначено кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах та визначено таку черговість етапів його проведення: перший етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду; другий етап - тестування когнітивних здібностей; третій етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.
9. За результатами першого етапу кваліфікаційного іспиту (тестування загальних знань у сфері права та знань із загальної спеціалізації) ОСОБА_1 набрала 142 бали. За результатами другого етапу кваліфікаційного іспиту (тестування когнітивних здібностей) - 43 бали. За результатами виконання практичного завдання із кримінальної спеціалізації - 121,5 бала.
Отже, загальний результат складеного ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту становить 346,5 бала, що свідчить про підтвердження нею здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм професійної компетентності.
10. Рішенням Комісії від 17.04.2025 №89/зп-25 затверджено декодовані результати виконання практичного завдання та загальні результати першого етапу «Складення кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах Конкурсу. ОСОБА_1 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди».
11. За результатами спеціальної перевірки ОСОБА_1 уповноважені працівники секретаріату Комісії склали довідку від 10.06.2025 №21.2-248/25. Запити про надання відомостей стосовно кандидата надіслано до Державної судової адміністрації України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Національного агентства з питань запобігання корупції, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Департаменту кримінального аналізу Національної поліції України.
12. Із наданих на запит Комісії відповідей не було отримано інформації, що перешкоджає ОСОБА_1 зайняттю посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посади з підвищеним корупційним ризиком.
13. 11.09.2025 на адресу Комісії надійшов висновок ГРД, затверджений 10.09.2025 (далі - Висновок), в якому зазначено, що кандидат ОСОБА_1 не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, оскільки неодноразово допускала поведінку, яка призводила до істотних порушень правил процесу та до значного суспільного резонансу, що негативно вплинуло на авторитет правосуддя та суспільну довіру до суду.
14. 16.10.2025 Комісія у складі колегії № 4 провела співбесіду із кандидатом ОСОБА_1 .
15. За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також з урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками (рішучість та відповідальність (17, 17, 17) ? середній бал розраховано згідно з пунктом 5.7 Положення і становить 17; безперервний розвиток (19, 19, 19) ? середній бал розраховано згідно з пунктом 5.7 Положення і становить 19) сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 36 балів із 50 можливих, що нижче 75 % (37,5 бала) максимально можливого бала. Тому Комісія дійшла висновку, що кандидат не підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм особистої компетентності.
16. Оцінюючи відповідність кандидата за критерієм соціальної компетентності, Комісія встановила, що ОСОБА_1 продемонструвала належний рівень соціальної компетенції. За цим критерієм загальний бал становить 38,17. Тому Комісія дійшла висновку, що кандидат відповідає критерію соціальної компетентності.
17. Щодо відповідності кандидата за критеріями доброчесності та професійної етики Комісія дійшла висновку, що за відповідними показниками сумарний бал, отриманий за цими критеріями, становить 0 балів із 300 можливих, що є нижче 75% (225 балів) максимально можливого бала, що свідчить про невідповідність кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності та професійної етики за показником «Дотримання етичних норм і бездоганної поведінки у професійній діяльності та особистому житті».
18. Рішенням від 16.10.2025 №500/ас-25 Комісія визнала ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача 

19. Позивачка з рішенням Комісії від 16.10.2025 не погодилася з таких підстав:

(а) порушення Комісією обов`язку мотивувати рішення 
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Комісія зобов`язана ухвалювати мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді. На думку позивачки, оскаржуване рішення належного мотивування не містить.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.05.2020 у справі № 9901/212/19 та від 20.05.2020 у справі № 9901/257/19 наголосила, що обсяг дискреції Комісії не може бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю, в тому числі судовому. Процес та результат повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема судді (кандидату на посаду судді), так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний суддівський корпус, то обґрунтованість/умотивованість рішень щодо відповідності судді займаній посаді чи підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді є необхідною для цього умовою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості актів, однак все ж таки суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь- якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (справи «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» від 21.07.2011, №32181/04 та №35122/05, п.п. 156-157, 159, «Путтер проти Болгарії» від 02.12.2010, №38780/02, п.п. 47-56).

(б) неправильне застосування критерію особистої компетентності
Згідно з п. 2.4 Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 22.01.2025 № 20/зп-25 (далі - Положення № 20/зп-25) відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію особистої компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: 2.4.1. Рішучість та відповідальність. 2.4.2. Безперервний розвиток. 
Згідно з п. 2.5 Положення № 20/зп-25 рішучість - це здатність судді (кандидата на посаду судді) вчасно приймати та не відкладати рішення у значущій для людини ситуації, навіть складні та непопулярні. Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику рішучості, якщо вчасно приймає рішення, в тому числі складні та непопулярні; не відкладає рішення навіть попри наявні складнощі; демонструє розуміння невідкладності рішень, докладаючи максимальних, в тому числі додаткових/понаднормових, зусиль для їх вчасного прийняття замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками. 
Позивачка вважає, що скасування двох вироків саме по собі не заперечує прояву рішучості, оскільки стосується правової позиції, а не швидкості й вольової здатності ухвалювати рішення. Більше того, з загального обсягу розглянутих справ (13 480 справ за період з 1999 до 2025 років) скасовано лише 257, тобто 1,91%, що свідчить про відповідність кандидата показнику «рішучість».
Згідно з п. 2.7 Положення № 20/зп-25 безперервний розвиток - це свідомі та послідовні зусилля судді (кандидата на посаду судді) щодо професійного саморозвитку Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику безперервного розвитку, якщо він об`єктивно оцінює свої сильні сторони та зони розвитку; запитує та відкрито сприймає зворотний зв`язок; виносить уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригує свої підходи та поведінку; має (принаймні усно) сформований план розвитку, визначає пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займається саморозвитком, зокрема відвідує заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо); займає та підтримує активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконує наукові роботи та/або бере участь у проєктах юридичного спрямування, пише статті, колонки або блоги на правову тематику тощо.
Щодо показника «безперервний розвиток» Комісія виставила 19 балів із 25 без наведення будь-якого мотивування, тоді як у досьє містяться дані про обов`язкові й додаткові програми навчання, участь у заходах з підвищення кваліфікації та професійній активності. Комісією безпідставно знижено бали за показниками рішучість та безперервний розвиток, внаслідок чого зроблено помилковий висновок про невідповідність кандидата критерію особистої компетентності.
Крім того, позивачка звернула увагу на тривале очікування початку співбесіди (понад 9 годин з часу призначення та близько 3 годин самої співбесіди), що призвело до психоемоційного виснаження та стресу, зменшило здатність до концентрованого та логічного викладу думок, когнітивної втоми, яка проявлялася у складності оперативно відповідати на запитання членів комісії. Вказані обставини не залежали від компетентності та професійних якостей позивачки, але безпосередньо додатково вплинули на результати оцінювання.

(в) неправильне застосування критерію доброчесності та професійної етики
Пунктом 5.9 Положення № 20/зп-25 закріплено, що Комісія керується презумпцією, відповідно до якої суддя (кандидат на посаду судді) відповідає критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді). 
Громадська рада доброчесності у висновку навела три порушення, які свідчать про невідповідність ОСОБА_1 вказаним критеріям за показником «Сумлінність». Отже, у разі визнання цих порушень доведеними, Комісія могла знизити загалом 45 балів за критерієм доброчесності та професійної етики. Натомість відповідно до оскаржуваного рішення Комісією визначено, що сумарний бал, отриманий за цим критерієм становить 0 балів із 300 можливих. При цьому визнано, що ОСОБА_1 не відповідає цьому критерію за показником «Дотримання етичних норм і бездоганної поведінки у професійній діяльності та особистому житті».
В оскаржуваному рішенні констатовано, що у суддівському досьє та досьє кандидата на посаду судді відсутні відомості щодо притягнення до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про недоброчесність та наявність незабезпечених зобов`язань майнового характеру, що може мати істотний вплив на здійснення правосуддя. До дисциплінарної відповідальності не притягувалася.
Фактично оскаржуване рішення Комісії ґрунтується на оцінці обставин розгляду суддею Софілканич О.А. двох резонансних справ: № 936/285/22 та №936/108/21.
Щодо справи № 936/285/22 Комісією не взято до уваги, що резонанс виник не через дії/бездіяльність судді Софілканич О.А. під час розгляду цієї справи, а як наслідок перекручуванням фактів з боку медіа після ухвалення вироку. Автори у заголовках використовували щодо обвинувачених термін «гвалтівники», хоча після зміни прокурором обвинувачення такі притягалися до відповідальності за ст. 153 КК України «Сексуальне насильство». Нерозуміння різниці між зґвалтування та сексуальним насильством, ототожнення їх у публікаціях, призвело до несприйняття у громадській думці умовної міри покарання, оскільки за ч. 3 ст. 152 КК України (за первісним обвинуваченням) така не могла бути застосована.
Стосовно справи № 936/108/21 Громадська рада доброчесності зазначила, що скасування виправдувального вироку свідчить про невідповідність кандидата критерію доброчесності та професійної етики. У свою чергу, ОСОБА_1 пояснила, що дослідила надані сторонами докази, дала їм відповідну оцінку, яка хоча і відрізнялася від оцінки апеляційного суду, однак була належним чином обґрунтована та мотивована.
Комісія в оскаржуваному рішенні не надала оцінку поясненням кандидата, не зазначила причин, через які такі пояснення могли бути недостатніми, не конкретизувала, як саме ці обставини і які саме дії судді вплинули на авторитет правосуддя.

Позиція відповідача 

20. Відповідач проти позову заперечував з таких мотивів:

(а) щодо вмотивованості рішення № 500/ас?25
Відповідач вважає, що оскаржуване рішення містить критерії оцінювання, ключові обставини (зокрема дані суддівського досьє, висновку Громадської ради доброчесності, результати співбесіди) та узагальнений висновок про непідтвердження здатності позивачки здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді. В оскаржуваному рішенні в достатньому об`ємі наведені підстави та мотиви встановленої оцінки ОСОБА_1 за показниками критерію особистої компетентності. 
Відповідач вважає незастосовними до цієї справи постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2025 у справі №9901/212/19 та від 20.05.2025 у справі №9901/257/19, оскільки справа № 9901/212/19 містить висновки, які регулюють правовідносини та питання стосовно конкурсних процедур під час кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді Верховного Суду, а справа № 9901/257/19 містить висновки, які зроблені на підставі правовідносин, що стосуються проведення кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. 
Натомість ОСОБА_1 брала участь у конкурсі на посаду судді апеляційного загального суду, а отже означена практика Верховного Суду є нерелевантною. 
Поміж цим, в означених рішеннях Велика Палата Верховного Суду констатувала, що ураховуючи дискреційні повноваження Комісії, жоден інший суб`єкт чи орган, у тому числі й суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.
Процедура кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді проводиться винятково на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені положеннями Закону, й винятково уповноваженим суб`єктом - Комісією. Таким чином, жоден інший суб`єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії при вирішенні питання відповідності судді визначеним у законі критеріям у процесі кваліфікаційного оцінювання та перебирати на себе його повноваження. Відповідно, лише Комісія наділена повноваженнями й адміністративним розсудом щодо кваліфікаційного оцінювання осіб які виявили намір стати суддею й лише Комісія вправі ухвалювати відповідні рішення у підсумку такого оцінювання. Суд не має права зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти дію, яку за законом останній здійснює «на свій розсуд», не може вказувати, яке конкретно рішення (дії) необхідно приймати (вчиняти) суб`єкту владних повноважень.
На думку відповідача, вимоги позивача про зобов`язання Комісію вчинити певні дії всупереч означених конкурсних процедур є намаганням останньої отримати позитивну дискримінацію серед інших учасників Конкурсу. Такі дії суперечать принципам рівності умов, справедливості, прозорості, об`єктивності та неупередженості, які є основними під час проведення кваліфікаційного іспиту. 

(б) щодо застосування критерію особистої компетентності
Для оцінки критерію особистої компетентності важлива роль у формуванні стійкого уявлення члена Комісії про рівень відповідності кандидата на посаду судді критерію особистої компетентності відводиться співбесіді. Саме у процесі співбесіди члени Комісії мають можливість безпосередньо оцінити, чи здатен кандидат до самостійного прийняття рішень у складних обставинах, чи готовий нести персональну відповідальність за наслідки своєї професійної діяльності, а також рівень його усвідомлення потреби у постійному вдосконаленні знань, навичок і професійних якостей.
Таким чином при оцінці особистої компетентності важлива роль відводиться активній участі кандидата в підтвердженні своєї відповідності встановленим показникам критерію. Пасивна позиція або надання лише формальних відомостей без належного обґрунтування, саморефлексії та фахового змісту можуть негативно впливати на оцінювання Комісією відповідного критерію. Комісія вважає, що в оскаржуваному рішенні в достатньому об`ємі наведені підстави та мотиви встановленої оцінки ОСОБА_1 за показниками критерію особистої компетентності, зокрема формуванню оцінки сприяли надані позивачем письмові пояснення та проведена співбесіда.
Під час співбесіди Комісією було з`ясовано, що судові рішення, в прийнятті яких, як вважає ОСОБА_1 , вона проявила рішучість та відповідальність, були скасовані судом апеляційної інстанції. При цьому позивачка зауважила, що і досі переконана в законності цих рішень, незважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції порушення. У разі повторного розгляду цих справ вона б прийняла ідентичні рішення. Комісія відзначила, що надана позивачем інформація не продемонструвала належного рівня рішучості, відповідальності та безперервного розвитку.

(в) щодо застосування критерію доброчесності та професійної етики
Комісією досліджено інформацію, наведену у висновку ГРД, яка акцентувала увагу, насамперед, на розгляді позивачкою резонансних справ № 936/285/22 (стосовно групового насильства щодо неповнолітньої дівчини в серпні 2021 року) та № 936/108/21 (виправдувальний вирок щодо голови Воловецької громади, якого звинуватили в отриманні неправомірної вигоди). Зокрема у висновку ГРД зазначено, що позивачка не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, оскільки, будучи суддею, неодноразово допускала поведінку, яка призводила до істотних порушень правил процесу та до значного суспільного резонансу, що негативно вплинуло на авторитет правосуддя та суспільну довіру до суду.
Комісія в оскаржуваному рішенні акцентувала на відсутності в неї повноважень на перегляд вказаних судових рішень, надання оцінки порушенням, встановленим судом апеляційної інстанції, оскільки Комісія не є судом вищої інстанції. Комісія здійснює іншу процедуру - визначення відповідності кандидата
Стосовно справи № 936/285/22 Комісія в достатньому обсязі навела підстави та мотиви. Комісією встановлено, що Воловецьким районним судом Закарпатської області під головуванням судді ОСОБА_1 16.03.2023 у вказаній справі було ухвалено вирок, яким обвинувачених визнано винними у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 153 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку у два роки.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11.08.2023 скасовано вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.03.2023. Комісією також взято до уваги звернення адвоката потерпілої в означеній справі, в якому зазначено про низку процесуальних порушень, допущених суддею при ухваленні вказаного судового рішення, які були встановлені судом апеляційної інстанції.
У Висновку ГРД наголошено на резонансності цієї справи. Суспільство обурив вирок судді ОСОБА_1 в означеній справі, а громадськість сприйняла його як такий, що не відповідає принципам верховенства права та справедливості. Такі дії судді, на думку ГРД, підривають довіру до судової гілки влади.
Комісія зауважує, що свідченням того, що рішення судді Софілканич О.А. у справі № 936/285/22 не було сприйняте суспільством як правосудне та справедливе і спричинило значний суспільний резонанс, є численні публікації. Комісія зауважила про стійке несприйняття позивачем позиції суспільства, невизнання допущених помилок, на які вказав суд апеляційної інстанції, а також нездатність критично аналізувати свої дії та рішення.
Стосовно справи № 936/108/21 ГРД зазначала, що виправдувальний вирок від 07.10.2022 у цій справі був скасований судом апеляційної інстанції відповідно до ухвали від 15.04.2024. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції допущено неповне та поверхневе дослідження фактичних обставин; ухвалений вирок містить істотні недоліки, зокрема викладені висновки не підтверджено наведеними у ньому доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим такий вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Оцінивши пояснення сторін та надані докази, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з таких мотивів. 
22. Відповідно до ч. 3 ст.127 Конституції України на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою. Законом можуть бути передбачені додаткові вимоги для призначення на посаду судді.
23. Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.
24. Статтею 28 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог:
1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років;
2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років;
3) має досвід професійної діяльності адвоката, у тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення, щонайменше сім років;
4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1- 3 цієї частини, щонайменше сім років.
25. Пунктом 2 ч. 1 ст. 79-2 цього Закону встановлено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду чи суддів Верховного Суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 Закону.
26. Згідно з ч. 2 ст. 79-3 Закону в конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 цього Закону.
27. Частинами 1, 2 ст. 83 Закону встановлено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією з метою визначення здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
28. Відповідно до ч. 5 ст. 83 Закону порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.
29. Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджено рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 22.01.2025 № 20/зп-25 (далі - Положення № 20/зп-25).
30. Пунктами 1.1 та 1.4 розділу 1 Положення №20/зп-25 передбачено, що кваліфікаційне оцінювання - це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за критеріями компетентності (професійна, особиста, соціальна), доброчесності та професійної етики. Основними принципами кваліфікаційного оцінювання є автономність, запобігання конфлікту інтересів, об`єктивність, неупередженість, прозорість, публічність, рівність умов для суддів (кандидатів на посаду судді).
31. Предметом розгляду у цій справі є рішення ВККС України від 16.10.2025 № 500/ас-25 про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді. Рішення прийнято у зв`язку з невідповідністю позивача критеріям особистої компетентності, доброчесності та професійної етики.
32. Суд звертає увагу, що підставами як для висновку про невідповідність критерію «особистої компетентності», так і висновку про невідповідність критеріям «доброчесності та професійної етики» стали обставини, пов`язані з розглядом суддею Софілканич О.А. двох кримінальних справ: № 936/285/22 та № 936/108/21. 
33. Пунктом 5.10 Положення №20/зп-25 встановлено, що кандидат на посаду судді не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики у разі встановлення невідповідності хоча б одному показнику, визначеному пунктом 2.13 Положення.
34. Згідно з п. 2.13 Положення №20/зп-25 відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками: 
2.13.1. Незалежність. 
2.13.2. Чесність. 
2.13.3. Неупередженість. 
2.13.4. Сумлінність. 
2.13.5. Непідкупність. 
2.13.6. Дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті. 
2.13.7. Законність джерел походження майна, відповідність рівня життя судді (кандидата на посаду судді) або членів його сім?ї задекларованим доходам, відповідність способу життя судді (кандидата на посаду судді) його статус
35. Згідно з п. 12 Положення № 20/зп-25 кількість балів за результатами оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225.
36. Відповідно до п. 8 Єдиних показників для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді), затверджених рішенням Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 № 3659/0/15-24 (далі - Показники), під час оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) Показникам, використовуються інформаційні та довідкові системи, реєстри, бази даних та інші джерела інформації, зокрема суддівське досьє (досьє кандидата) та декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подані згідно із Законом України «Про запобігання корупції».
37. Відповідно до п. 14 Показників оцінка доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді) полягає в оцінюванні відповідності судді (кандидата на посаду судді) таким показникам:
- незалежність;
- неупередженість;
- дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті;
- чесність;
- сумлінність;
- непідкупність;
- законність джерел походження майна, відповідність рівня життя судді (кандидата на посаду судді) або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя судді (кандидата на посаду судді) його статусу.
38. З оскаржуваного рішення Комісії вбачається, що підставою для негативного висновку стала невідповідність судді показнику «Дотримання етичних норм і бездоганної поведінки у професійній діяльності та особистому житті».
39. Покликаючись на висновок ГРД від 10.09.2025 щодо розгляду позивачкою резонансних справ № 936/285/22 (стосовно сексуального насильства) та № 936/108/21 (стосовно голови Воловецької громади), Комісія зазначила: «Під час співбесіди ОСОБА_1 неодноразово наголосила, що вважає судові рішення, про які вказує ГРД, законними, зважаючи на їх скасування судом апеляційної інстанції. Також із відповідей під час співбесіди вбачається стійке несприйняття суддею позиції суспільства, невизнання допущених помилок, на які вказав суд апеляційної інстанції, а також нездатність критично аналізувати свої дії та рішення.»
40. За змістом оскаржуваного рішення, єдиною підставою невідповідності судді показнику «Дотримання етичних норм і бездоганної поведінки у професійній діяльності та особистому житті» стало те, що, не зважаючи на численні негативні публікації та громадський осуд, суддя «не вважає прийняті нею рішення, на які звернула увагу ГРД, незаконними, оскільки усі докази були нею досліджені, всім надана оцінка, яка, можливо, і відрізнялась від оцінки, що надавалась судом апеляційної інстанції. Прийняття таких рішень, на думку судді, є свідченням її професійної доброчесності.»
41. Оцінюючи ці мотиви, Суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.
42. Згідно зі ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
43. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.
44. Основними принципами незалежності судових органів, схваленими резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 та 13.12.1985, передбачено, що судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.
45. Рекомендація CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 на 1098 засіданні заступників міністрів, у п. 44 передбачає, що рішення, які стосуються добору та підвищення суддів по службі, мають ґрунтуватися на об`єктивних критеріях, які попередньо визначені законом чи компетентними органами влади. Прийняття таких рішень має базуватися на заслугах, з урахуванням кваліфікації, вмінь та потенціалу, необхідних для вирішення справ при застосуванні закону, зберігаючи повагу до людської гідності.
У п. 58 цих Рекомендацій передбачено, що якщо органи судової влади встановлюють системи для оцінювання роботи суддів, такі системи мають ґрунтуватися на об`єктивних критеріях. Ці критерії повинен оприлюднити компетентний судовий орган. Процедурою має бути передбачений дозвіл суддям висловлювати погляди щодо власної діяльності та її оцінювання, а також оскаржувати оцінювання в незалежному органі влади або суді.
46. У Київських рекомендаціях щодо незалежності судочинства у Східній Європі, на Південному Кавказі та у Cередній Азії від 23-25.06.2010 передбачено, що судді жодним чином не можуть бути оцінені на підставі змісту їхніх рішень чи вироків (чи то безпосередньо, чи через вирахування відсотка скасованих рішень (п. 28).
47. Суд враховує згадані правові акти не як джерела права, а як узагальнення досвіду різних країн та рекомендації щодо напряму вдосконалення правового регулювання у сфері правосуддя. 
48. Відповідно до матеріалів справи Комісія фактично сприйняла публічну критику судді ОСОБА_1 за надто м`який вирок як доказ недотримання нею етичних норм і бездоганної поведінки у професійній діяльності. 
49. Суд вважає, що такий підхід суперечить принципу незалежності судді. Орієнтир на медійну критику як негативний фактор в оцінюванні судді є небезпечним для правосуддя, оскільки суддя може опинитися перед вибором між ухваленням непопулярного, але законного рішення, та ризиком негативної оцінки та, як наслідок, обмеження кар`єрного зростання з боку Комісії. 
Критичні оцінки судді чи його рішень у медіа-просторі, суспільний резонанс навколо судових справ, є суб`єктивними чинниками і цілком залежать від авторів публікацій та коментаторів. Натомість незалежність судді вимагає, щоб якість роботи судді визначалась за його об`єктивними суддівськими уміннями та доброчесністю, а не за емоційною реакцією суспільства чи інших органів, зокрема Комісії.
50. З огляду на вищенаведені приписи, врахування негативної громадської думки або оцінки судді чи судових рішень під час його кваліфікації для просування по службі суперечить гарантіям незалежності судді і є протиправним.
51. Щодо складової критерію особистої компетентності «рішучість» в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив таке:

«Надана в письмових поясненнях та під час співбесіди інформація не продемонструвала належного рівня рішучості, відповідальності та безперервного розвитку кандидата з огляду на таке.
У своєму листі кандидат зазначила, що здатна приймати зважені рішення та діяти навіть в умовах тиску. Окрім того, кандидат вказала, що її рішучість проявлялась, на її погляд, в ухваленні «непопулярних» судових рішень, що не були підтримані суспільством, але такі рішення були законними та обґрунтованими.
Під час співбесіди ОСОБА_1 уточнила, що в цьому випадку йдеться, насамперед, про психологічний тиск, якого вона зазнавала під час розгляду двох резонансних справ. Ухвалення рішень у цих справах супроводжувалось численними публікаціями неприємного змісту, закликами до фізичної розправи, однак кандидат не звертала на це уваги, продовжувала судовий розгляд справ, проявляючи рішучість та відповідальність. У зв`язку з тим, що на її адресу надходили телефонні дзвінки та повідомлення з погрозами, нею було подано заяву до Вищої ради правосуддя.
Водночас під час співбесіди було з`ясовано, що судові рішення, в прийнятті яких, як вважає ОСОБА_1 , вона проявила рішучість та відповідальність, були скасовані судом апеляційної інстанції. При цьому кандидат зауважила, що і досі переконана в законності цих рішень, не зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції порушення у разі повторного розгляду цих справ вона б прийняла ідентичні рішення.»

52. Суд звертає увагу на те, що скасування ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11.08.2023 вироку від 16.02.2023 у справі № 936/285/22 (під головуванням судді Софілканич О.А.) було обумовлено тим, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону. Отже, вирок було скасовано з процесуальних питань. 
Зміст ухвали суду апеляційної інстанції від 11.08.2023 не містить обставин чи мотивів, що мають стосунок до оцінки «рішучості» судді. Позивачка неодноразово зазначала, що процесуальні порушення, на які звернув увагу суд апеляційної інстанції, не мали впливу на визначення міри покарання обвинуваченим. Саме м`якість покарання обумовила негативну реакцію громадськості та значний суспільний резонанс справи. 
53. В оскаржуваному рішенні Комісії не зазначено, а під час судового засідання представник Комісії не довів, як скасування вироку суду корелюється з показником «рішучість» судді. Комісія також не досліджувала і не враховувала причин призначення м`якого покарання, зміну кваліфікації злочину прокурором, думку потерпілої та особу обвинувачених. 
54. Попри те, що оцінка вироку не є повноваженням Комісії під час кваліфікаційного оцінювання, суддя Софілканич О.А. пояснила, чому ухвалила саме такий вирок. Її поведінка як судді під час розгляду та вирішення справи, яка викликала суспільний резонанс та певною мірою обурення, має оцінюватися окремо від суті вироку. 
55. Однак такої оцінки Комісія не надала, залишила без реагування доводи кандидата й поклала в основу рішення лише факт скасування вироку судом апеляційної інстанції і переконаність кандидата у законності ухваленого нею вироку, незважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції порушення. 
56. Суд вважає, що принцип незалежності судді включає право судді на власну оцінку рішень судів вищестоящих інстанцій. Тому незгода судді Софілканич О.А. з рішенням суду апеляційної інстанції не характеризує її як таку, що не є рішучою, доброчесною чи не дотримується суддівської етики. 
57. Стосовно справи № 936/108/21 відповідач в оскаржуваному рішенні обмежився таким висновком: 

«Стосовно справи № 936/108/21 ГРД вказала, що виправдувальний вирок у цій справі був скасований судом апеляційної інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначив, що при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції допущено неповне та поверхневе дослідження фактичних обставин; ухвалений вирок містить істотні недоліки, зокрема викладені висновки не підтверджено наведеними у ньому доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим такий вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим. Саме це, на думку ГРД, свідчить про невідповідність кандидата критерію доброчесності та професійної етики.»

58. Суд звертає увагу на те, що у рішенні Комісії лише процитовано висновок ГРД, однак Комісія не надала згаданим у висновку обставинам жодної власної оцінки. Відповідно, у цій частині рішення взагалі не містить мотивів, якими керувалася Комісія під час оцінки доброчесності судді ОСОБА_1 за показником «Дотримання етичних норм і бездоганної поведінки у професійній діяльності та особистому житті».
59. Відповідно до Положення №20/зп-25 Комісія керується презумпцією відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді) (п. 5.9). 
Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики у разі встановлення невідповідності або наявності обґрунтованого сумніву в його відповідності хоча б одному показнику, визначеному пунктом 2.13 цього Положення. Такий суддя (кандидат на посаду судді), припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді (п. 5.10). 
Під час оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання враховуються обставини, що вказують на істотність порушення правил та/або норм, зокрема: тяжкість діяння та його наслідки, суб`єктивна сторона поведінки, історичний контекст події, систематичність, давність порушення тощо (п. 5.11). 
Кількість балів за результатами оцінювання відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225 (п. 5.12).
60. Всупереч наведеним правовим нормам, в оскаржуваному Рішенні не зазначено, за які саме порушення і на скільки знижено бали, чому їх загальний підсумок становить 0 балів з 300 можливих, якщо за кожне суттєве порушення кількість може бути знижено лише на 15 балів. 
61. Дискреційні повноваження надають Комісії певну свободу у виборі підходів до оцінки кваліфікації суддів (кандидатів на посаду судді), що є необхідним для забезпечення всебічної оцінки та певної гнучкості у вирішенні індивідуальних справ. Проте, ця свобода не є абсолютною і не може слугувати звільненням від обов`язку діяти в межах, у спосіб та на підставі, визначених Конституцією та законами України. Ухвалюючи рішення, Комісія має керуватися визначеною законодавством правовою процедурою з урахуванням всебічної та індивідуальної оцінки обставин (доведених фактів) в кожному окремому випадку, належним чином мотивувати таке рішення.
62. Підсумовуючи, Верховний Суд дійшов висновку, що оцінка професійної компетенції та доброчесності кандидата на посаду судді на підставі критики рішень судді Софілканич О.А., висловленої у засобах масової інформації та в інтернет-мережі, не відповідає критеріям об`єктивності, юридичної визначеності та поваги до незалежності судді, гарантованої ст.126 Конституції України. З цих підстав Суд вважає, що оскаржуване рішення Комісії є протиправним і його слід скасувати, а позовні вимоги - задовольнити.
63. Згідно з. п. 2 ч. 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
64. Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
65. Відповідно до квитанції від 13.11.2025 позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1211,2 грн. Тому Суд присуджує на користь позивачки понесені нею судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,2 грн за рахунок бюджетних асигнувань ВККС. 

Керуючись статтями 2, 22, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262, 266, 295, 297 КАС України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16 жовтня 2025 року № 500/ас-25 про визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді;
Зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України повторно провести дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду Софілканич Оксани Антонівни.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (вул. Генерала Шаповала, 9, м. Київ, 03110, ЄДРПОУ 37316378) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211,2 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.М. Чиркін