УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року
м. Київ
справа № 393/239/23
провадження № 51-175ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2025 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 12023121040000006 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новгородка Новгородківського р-ну Кіровоградської обл. та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2025 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ст. 336 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання за цим вироком місцевий суд частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року та остаточно призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Також місцевий суд вирішив питання щодо початку строку відбування покарання та речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_4 визнано винуватим в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації (ст. 336 КК).
Так, ОСОБА_4 30 березня 2023 року за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено зміст повістки про відправку військовозобов`язаного до 170 БРЕЗ та про необхідність прибути 08 квітня 2023 року о 09:00 до пункту попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. 
Реалізуючи свій умисел, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, будучи придатним за станом здоров`я до проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову, 30 березня 2023 року (точний час орган досудового розслідування не встановив) за місцем проживання ОСОБА_5 відкрито відмовився від отримання повістки на відправку, аргументуючи це тим, що він не є військовозобов`язаним, а також неможливістю проходження військової служби за станом здоров`я. 
Таким чином, ОСОБА_4 , усупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, будучи придатним за станом здоров`я до проходження військової служби, та належним чином попередженим про необхідність прибуття 08 квітня 2023 року о 09:00 до пункту попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 ,для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, також будучи при цьому повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та без поважних причин, відмовився від отримання вищевказаної повістки та відправки для проходження військової служби у Збройних Силах України, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 25 листопада 2025 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишив без змін.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2025 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2025 року, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Обґрунтовуючи вимоги, касатор вказує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів його ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. Також звертає увагу Суду, що повістка, яку намагались вручити йому працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 30 березня 2023 року, була адресована ОСОБА_4 , тоді як його по батькові - ОСОБА_6 ; його не було попереджено про необхідність прибуття 08 квітня 2023 року о 09:00 в ТЦК; акт про відмову від отримання повістки не складався.
Крім того, зазначив, що повістку йому намагались вручити 30 березня 2023 року, а відомості про кримінальне правопорушення щодо нього внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) 04 січня 2023 року.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
З огляду на наведені положення процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд керується фактичними обставинами, установленими місцевим та апеляційним судами.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Місцевий суд дотримався викладених вище вимог і за встановлених фактичних обставин кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК. Такий висновок суду зроблено з дотриманням вимог КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено, перевірено під час судового розгляду та оцінено відповідно до ст. 94 КПК.
Так, суд обґрунтовано послався, зокрема, на показання свідків:
- ОСОБА_7 , який пояснив, що, будучи військовослужбовцем, за усним розпорядженням він вручав повістки. ОСОБА_4 побачив вперше під час вручення йому повістки. Засуджений відмовився від її отримання, мотивуючи це непридатністю до проходження військової служби. У зв`язку з цим, ОСОБА_7 30 березня 2023 року склав акт про відмову від отримання засудженим повістки, до якого були внесені дані свідків;
- ОСОБА_8 , який зазначив, що у грудні 2022 року до нього надійшли матеріали щодо ухилення ОСОБА_4 від призову на військову службу за повісткою. Ним було здійснено вихід за місцем проживання засудженого та проведено його допит щодо цієї ситуації. ОСОБА_4 пояснив, що служити не хоче, тому свідок склав рапорт, на підставі якого до ЄРДР було внесено відомості стосовно засудженого, якому він роз`яснював наслідки неявки за повісткою до ТЦК і щодо кримінальної відповідальності за ст. 336 КК;
- ОСОБА_9 , який повідомив, що на момент вручення бойової повістки ОСОБА_4 він обіймав посаду начальника ТЦК. Ним до поліції було направлено повідомлення з додатками у зв`язку з неявкою ОСОБА_4 за призовом для відправки до військової частини. Пройшовши медичну комісію засудженого було визнано придатним, йому було виписано бойову повістку. Також зауважив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є однією й тією особою. Відомості для оформлення бойової повістки були взяті з військово-облікових даних засудженого. На той час були відомі адреса обвинуваченого та номер телефону. Уточнення військово-облікових даних є обов`язком військовозобов`язаного. Після грудня 2022 року ОСОБА_5 двічі або тричі викликали повістками. Останній раз чи два він з`являвся за повістками разом із сестрою. За останньою повісткою не з`явився. Засуджений пройшов ВЛК із записом по батькові « ОСОБА_6 ». Повістка була виписана на Вікторовича, оскільки використовувалися дані з військово-облікового документа. 
Також установлені судом першої інстанції обставини підтверджуються сукупністю письмових доказів, зокрема:
- витягом з ЄРДР, кримінальне провадження № 12023121040000006 від 04 січня 2023 року, з якого вбачається, що 03 січня 2022 року до ВП № 2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт старшого дільничного офіцера поліції ОСОБА_8 про те, що під час розгляду матеріалів ЄО № 9951 від 22 грудня 2022 року встановлено, що ОСОБА_4 ухиляється від призову за мобілізацією, та визначено правову кваліфікацію за ст. 336 КК;
- повідомленням про кримінальне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_9 від 21 грудня 2022 року, адресоване начальникові ВП № 2 (м. Кропивницький) ГУНП України у Кіровоградській області, про скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст. 336 КК, з проханням відповідно до ст. 214 КПК, прийняти, зареєструвати зазначене повідомлення та проінформувати ІНФОРМАЦІЯ_4 про дату і реєстраційний номер кримінального провадження в ЄРДР;
- копією повістки на відправку, оформленої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 на ОСОБА_4 , 1974 року народження, адреса: АДРЕСА_2 , згідно з якою ОСОБА_4 наказано 08 квітня 2023 року о 9:00 з`явитися за адресою: АДРЕСА_3 . Мати документи і речі, вказані на звороті повістки. За неявку в указаний строк особа буде притягнута до відповідальності згідно із законом;
- копією акта відмови від отримання повістки від 30 березня 2023 року складеного ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 , 1974 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився від отримання повістки з мотивів стану здоров`я. Факт відмови засвідчено: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;
- відеозаписом відмови ОСОБА_4 від отримання бойової повістки;
- копією облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт Новгородка Кіровоградської обл., адреса проживання: АДРЕСА_1 , у якій зазначено, що ОСОБА_4 04 квітня 2022 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 було визнано придатним до військової служби;
- копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 02 березня 1995 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 
- копією паспорта № 004579147 від 13 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт Новгородка Новгородківського р-ну Кіровоградської обл.;
- відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 квітня 2023 року, згідно з якою в період з 02 березня 1995 року і дотепер громадянин ОСОБА_4 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо внесення змін до військового квитка чи видачі нового. Обов`язок щодо внесення змін до військового квитка покладається на відділення обліку та мобілізаційної роботи. Громадянин ОСОБА_4 з 04 квітня 2022 року і дотепер не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою або клопотанням про проходження повторно ВЛК.
Стосовно доводів про те, що повістка була адресована не засудженому 
Насамперед Суд зауважує, що аргументи засудженого про зазначення в повістці « ОСОБА_12 » замість « ОСОБА_6 » були предметом перевірки судів попередніх інстанцій та розцінені як спосіб уникнення відповідальності за вчинене. Такий висновок зроблено з огляду на те, що ОСОБА_4 , знаючи про помилку, допущену у військовому квитку, де по батькові засудженого вказано « ОСОБА_12 », не заперечував, що цей документ належить йому, та, знаючи про помилку, допущену в документах, не вжив заходів для її виправлення та оновлення своїх військово-облікових даних. Так само по батькові ОСОБА_5 було зазначено і в його обліковій картці. Це призвело до внесення помилкових відомостей до бойової повістки. Зазначене також підтверджується відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з якою обвинувачений не звертався щодо внесення змін до військового квитка чи видачі нового, а також із заявою або клопотанням про проходження повторно ВЛК у зв`язку з неправильним зазначенням його персональних даних.
Також суди не залишили поза увагою і відеозапис, згідно з яким працівник ТЦК, намагаючись вручити повістку засудженому, звертається до нього по батькові « ОСОБА_12 », але останній на цю обставину ніяк не реагує та усвідомлює, що звернення адресовано саме йому. Зазначене свідчить про розуміння та усвідомлення засудженим, що саме йому вручали повістку. Суди звернули увагу й на той факт, що із зафіксованого на відео діалогу вбачається, що обвинувачений свою відмову від отримання повістки мотивував небажанням з`являтися до ТЦК для відправки на проходження військової служби, а не тією обставиною, що повістка адресована не йому, а зовсім іншій особі.
Верховний Суд погоджується з такими висновками та додатково зауважує, що хоча в повістці було помилково зазначено по батькові особи її адресата « ОСОБА_12 » замість « ОСОБА_6 », ця обставина не викликає сумнів щодо того, кому саме адресовано повістку, оскільки вона містила інші ідентифікуючі дані (адреса, рік народження, прізвище, ім`я), які в сукупності дозволяли однозначно встановити її отримувача. До того ж поведінка засудженого, як установили суди, свідчить про усвідомлення ним того, що повістка адресована саме йому. Ураховуючи викладене та обставини цього провадження, помилка в повістці щодо зазначення по батькові засудженого має формальний характер і не вплинула на можливість особи реалізувати свої права та виконати покладений на неї обов`язок.
Крім того, неспроможними є твердження скаржника про те, що його не було попереджено про необхідність прибуття 08 квітня 2023 року о 09:00 в ТЦК, а також те, що акт про відмову від отримання повістки не складали, оскільки ці доводи спростовані указаними вище доказами, які були предметом дослідження та оцінки судів попередніх інстанцій, а узагальнені обґрунтування не спростовують висновків судів щодо цих доказів.
Стосовно внесення відомостей до ЄРДР 
Суд касаційної інстанції зазначає, що такі аргументи також були предметом судового розгляду в судах попередніх інстанцій. Свої висновки суди у вказаній частині аргументували, зокрема тим, що 03 січня 2023 року до правоохоронного органу надійшли матеріали про виявлення факту кримінального правопорушення, а саме рапорт поліцейського ОСОБА_8 про те, що під час розгляду матеріалів ЄО № 9951 від 22 грудня 2022 року встановлено, що ОСОБА_4 ухиляється від призову за мобілізацією. Ці відомості було внесено до ЄРДР 04 січня 2023 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 336 КК. До того ж відповідно до повідомлення про кримінальне правопорушення від 21 грудня 2022 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 повідомив поліцію про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК. Надалі засудженому знову вручали повістку ІНФОРМАЦІЯ_3 від отримання якої він відмовився, що зафіксовано в акті відмови. 
З урахуванням викладеного вище та встановлених судами попередніх інстанцій обставин Суд вважає за необхідне зазначити, що виявлення і здійснення розслідування факту кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК, в межах уже зареєстрованого кримінального провадження щодо вчинення особою кримінального правопорушення за ознаками цієї ж статті не свідчить про наявність істотних порушень приписів кримінального процесуального закону та порушення права особи на захист.
На підставі викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно вмотивованими, обґрунтованими і за змістом відповідають приписам статей 370, 374, 419 КПК. У цих рішеннях указані мотиви з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися.
Таким чином, наведені в касаційній скарзі засудженого доводи не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваних рішеннях судів, та не містять вагомих аргументів, які би свідчили про залишення поза увагою судів доводів сторони захисту, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості рішень судів першої та апеляційної інстанцій. З огляду на зазначене вище відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає. 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2025 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3