УХВАЛА

12 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/10270/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Липківського 15"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025
(головуючий - Сітайло Л.Г., судді Буравльов С.І., Шапран В.В.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025
(суддя - Ващенко Т.М.)
у справі №910/10270/25 
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Липківського 15"
про стягнення 745 796,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

В 2025 році Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - ДПЗД "Укрінтеренерго") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Липківського 15" (далі - ОСББ "Липківського 15") заборгованості у розмірі 745 796,70 грн, з яких: 261 998,09 грн - основний борг, 44 368,49 грн - пеня, 217 826,15 грн - інфляційні втрати, 221 603,97 грн - 15% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" від 27.12.2018, в частині повної та своєчасної оплати спожитої позивачем у липні-вересні 2019 року електричної енергії, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 261 998,09 грн. Крім того, за порушення умов договору, позивач нарахував відповідачу 44 368,49 грн пені, 217 826,15 грн інфляційних втрат та 221 603,97 грн 15% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва 16.10.2025 у справі №910/10270/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСББ "Липківського 15" на користь ДПЗД "Укрінтеренерго" 261 988,09 грн заборгованості, 217 826,15 грн інфляційних втрат, 221 603,97 грн 15% річних, 1,00 грн пені та 8 949,56 грн судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

05.01.2026 ОСББ "Липківського 15" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/10270/25 разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСББ "Липківського 15", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" цієї норми.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у справі №910/10270/25 є стягнення 745 796,70 грн, тобто ціна позову є меншою за п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2025 рік - 1 514 000,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Водночас у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Разом з тим, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, що передбачена пп. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. Необхідність відкриття касаційного провадження обґрунтовує тим, що дана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Вказує, що непропорційність суми стягнення фінансовому стану відповідача, що дорівнює річному обсягу усіх надходжень відповідача, призведе до фактичного зупинення господарської діяльності, припинення життєво необхідних послуг в будинок та створює реальну загрозу банкрутства відповідача.

Проте Суд вважає, що посилання скаржника, що справа №910/10270/25 має виняткове значення для скаржника визнаються необґрунтованими, оскільки вищевказані доводи зводяться до незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій і в цілому до заперечення результату розгляду справи, що не може свідчити про винятковість справи для скаржника.
Суд зазначає, що незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття таких рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.
Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки предметом спору у справі №910/10270/25 є стягнення грошової суми, що є меншою, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в касаційній скарзі не наведено іншого обґрунтування щодо наявності підстав, передбачених пп. "а-г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, то касаційну скаргу ОСББ "Липківського 15" подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСББ "Липківського 15" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/10270/25 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не розглядається.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Липківського 15" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 у справі №910/10270/25.
2.Копії ухвали надіслати учасникам справи.
3.Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

О.О. Мамалуй