УХВАЛА

02 січня 2026 року 
м. Київ
справа №260/2238/25
адміністративне провадження №К/990/52534/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж. М.,
перевіривши касаційну скаргу адвоката Мухомедьянова Владислава Аркадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року
у справі № 260/2238/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте відповідачем, Державною міграційною службою України, від 11 березня 2025 року за № 08-25 про відмову громадянці російської федерації ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України № 08-25 від 11 березня 2025 року про відмову громадянці російської федерації ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Зобов`язано Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання громадянки російської федерації ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до матеріалів особової справи №2022UZ0003, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі № 260/2238/25 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Разом з касаційної скаргою представник позивача подав клопотання про поновлення строку звернення з касаційною скаргою, у якій просив поновити строк на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що, як зазначено в тексті постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №260/2238/25 від 04 листопада 2025 року, повне судове рішення складено 13 листопада 2025 року. Частиною 6 ст. 120 встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Таким чином, гарантований ст. 329 КАС України тридцятиденний строк на подання касаційної скарги був обмежений для скаржника (позивача) з незалежних від нього обставин, а саме моментом отримання складеної в повному обсязі постанови апеляційного суду, з огляду на що учасник має право на поновлення цього строку в силу положень ч. 2 ст. 329 КАС України. Датою подання касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №260/2238/25 від 04 листопада 2025 року є 15 грудня 2025 року.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана касаційна скарга протягом 30 днів з дня отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
В обґрунтування скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 520/11435/2020 щодо тлумачення та застосування статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» щодо критеріїв визнання особи біженцем.
Також в касаційній скарзі зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 КАС України, а саме справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 353 КАС України). 
Разом з тим, скаржник посилається на п. 4 ч. 3 ст. 353 КАС України, а саме суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. Проте, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України.
Водночас, скаржник посилається на підпункт в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу та зазначає справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки для скаржниці ОСОБА_1 вирішення питання отримання в Україні статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, є вкрай життєво важливо, так як стосується її фізичної недоторканності та права на життя. Відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може призвести до незворотних наслідків для її життя та здоров`я.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 1, 4 частини 4 статті 328 КАС України, а також підпункту в) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити адвокату Мухомедьянову Владиславу Аркадійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Мухомедьянова Владислава Аркадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі № 260/2238/25.
Витребувати із Закарпатського окружного адміністративного суду справу № 260/2238/25.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді А. В. Жук

Ж. М. Мельник-Томенко