ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року
м. Київ

справа № 204/9620/23
провадження № 61-4990св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року у складі судді Книш А. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У червні 2023 року Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські Електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та укладено договір.
Позивач зазначав, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , яка є належним власником та споживачем за вказаною адресою. Особовий рахунок ОСОБА_2 не переоформила.
23 січня 2023 року під час рейдової перевірки стану електричних приладів обліку
і електроустановок за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками позивача виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електромережі АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі»
з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано: точка 1 - виконана дротом мідь 3*0,75 мм? з верхніх клем ввідного АВ 125А до навантаження; точка 2 - підключення виконано дротом мідь 4 мм? з нижньої клеми ввідного АВ 125А до навантаження будинку, приховано, виявити яке при контрольному огляді можливості не було. Для виявлення місця підключення були використані спеціальні технічні засоби, а саме покажчик напруги «Поиск-1» №4932, та здійснений частковий демонтаж пластикового бокса. При включенні навантаження імпульси відсутні, лічильник електричну енергію не враховує, електрична енергія споживається безобліково.
Вказувало, що відповідачі розкрадають електроенергію за результатами перевірки 23 січня 2023 року, що зафіксовано актом про порушення № Дн 006362.
02 березня 2023 року складено протокол № 18/23 і прийнято рішення провести нарахування в сумі 270 654,98 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 270 654,98 грн вартості необлікованої електричної енергії за актом про порушення від 23 січня 2023 року № Дн 006362.
У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення Дніпровського розрахункового центру АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» відносно акта про порушення від 23 січня 2023 року № Дн 006362, документоване протоколом № 18/23, датованим 02 березня 2023 року.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що вона як споживач користується послугами АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі також ОСР, що означає оператор систем розподілу) з розподілу електроенергії для домоволодіння за вказаною вище адресою. ОСР є монополістом надання послуг розподілу електричної енергії в м. Дніпрі. 23 січня 2023 року працівники ОСР склали акт про порушення, згідно з яким у домоволодінні 
АДРЕСА_1 виявлено безоблікове приховане підключення у металевій шафі за допомогою декількох проводів.
Акт складений без участі споживача та ОСОБА_1 .
Вказувала, що представником споживача в акті вказана якась невідома їй особа, яка допустила складачів акта на територію споживача, особа якої встановлена на підставі посвідчення водія.
02 березня 2023 року комісія ОСР розглянула акт від 23 січня 2023 року та нараховано додатковий борг на суму 270 654 грн.
Розрахунок здійсненний за НДДС проводів (мідь 4 кв. мм, Ал 0,75 кв. мм) за період 1 рік (23 січня 2022 року - 23 січня 2023 року). Споживач не був присутнім на засіданні комісії. На комісії був присутнім ОСОБА_1 , який підписав протокол засідання із запереченнями. Порушення, опис якого міститься в акті від 23 січня 2023 року, насправді, мало місце на території належної споживачу земельної ділянки на АДРЕСА_3 . Вказана земельна ділянка на час складання акта про порушення взагалі не була приєднана до електромереж ОСР, оскільки на ній була лише одна недобудована та не введена в експлуатацію будівля. Вказана будівля була приєднана до електричних мереж сусіднього домоволодіння. Уся споживана електроенергія враховувалась лічильником вказаного сусіднього домоволодіння. Вказана в акті про порушення «особа, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки» насправді такою не була. Працівники ОСР проникли на вказану територію самостійно, без повідомлення та участі споживача, без будь-якої сторонньої допомоги. «Порушення» було виявлене у відчиненій металевій шафі, де в пластиковій коробці знаходився АВ 125А. Вказана коробка легко без пошкодження та спеціальних засобів знімалась та поверталась у попередній стан. Позивачка за зустрічним позовом вважала, що було порушено процедуру складання акта про порушення. Згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі також ПРРЕЕ) (в редакції, яка діяла станом на день складання акта про порушення): «8.2.5. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення
у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил». Вказана в Акті про порушення «особа, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки» насправді такою не була. Працівники ОСР проникли на вказану територію самостійно, без повідомлення та участі споживача, без будь-якої сторонньої допомоги. Тобто акт складений
з порушенням обов`язкової процедури.
Але, навіть, якщо погодитись з тим, що мале місце порушення, то все одне розмір «збитків» ОСР розрахував помилково. Згідно з ПРРЕЕ для розрахунку додаткового боргу в подібних випадках належить використовувати мінімальну величину НДДС, використаних у безобліковому споживанні проводів. Але в акті про порушення для схем усіх 4 «безоблікових» проводів не встановлений матеріал та перетин проводів, до яких були приєднані самі «безоблікові» провода. Складачі акта про порушення проводили вимірювання проводів у точках 2, 4, 6, визначених на схемі акта. Вказані точки 2, 4, 6 розміщені після вихідних клем АВ 125 А. «Безоблікові» провода, згідно зі схемою акта, підключені до проводів перед вхідними клемами того ж АВ 125 А, перетин яких в акті відсутній (точка на схемі 1). До того ж зі схеми та тексту акта про порушення неможливо встановити матеріал та перетин нульового дроту в усіх 4 схемах безоблікового споживання. Згідно зі сталою практикою позицій НКРЕКП в подібних випадках належить використовувати НДДС для мінімального перетину проводів відповідного матеріалу. ОСР нараховує додаткову заборгованість за період 12 місяців, посилаючись на підпункт 3 пункту 8.4.8 ПРРЕЕ: якщо споживач здійснив самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники оператора системи під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку не мали можливості ... з дня останньої технічної перевірки або набуття споживачем права власності/ користування на об`єкт (якщо технічну перевірку у період з дати набуття споживачем права власності/користування на об`єкт до дати виявлення порушення не було проведено) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у дванадцяти календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення. Але порушення, опис якого наведений
в акті, не може визнаватись прихованим.
ОСР надсилав заявнику досудову претензію, до якої додавалось фото «місця порушення». З цього фото також вбачається, що «порушення» не було прихованим. Так, безоблікове підключення, згідно з актом, здійснено до клем АВ 125А. АВ 125 А - є АВ 125 А також повинен визнаватись засобом комерційного обліку, допоміжним засобом такого обліку. Тобто під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку у домоволодінні, де пізніше було встановлено «порушення», контролери повинні були також оглядати АВ 125 А. Згідно з пунктом 6.5.3 ККО контрольний огляд включає візуальне обстеження, виявлення самовільних підключень. Згідно з актом про порушення «прихованість» полягала
у тому, що АВ 125 А знаходився у металевій шафі. Шафа не була зачиненою, в акті про зачинення шафи нічого не вказано. В акті вказано, що використовувались прибори для фіксації напруги у мережі. Але виявлення вочевидь непередбачених схемою підключень до клем АВ також вочевидь було можливим без застосування цих приладів шляхом звичайного візуального огляду. Наявність пластикового боксу, про який згадується в акті, також не було елементом «прихованості», оскільки бокс легко демонтувався та монтувався знову без будь-яких пошкоджень. Більш того, навіть без демонтажу боксу, вочевидь можна було візуально встановити вихідні непроектні провода різного перетину з різного матеріалу. 
Додатково посилається на те, що саме ПРРЕЕ розуміють під поняттям «прихована проводка»: прихована електропроводка - електрична проводка, яка приєднана до електричної мережі поза розрахунковим засобом комерційного обліку, яку представник оператора системи без використання спеціальних технічних засобів або часткового демонтажу будівельних конструкцій, оздоблювальних матеріалів під час попереднього контрольного огляду засобу комерційного обліку або технічної перевірки не мав можливості виявити; пластиковий бокс - захисна частина АВ 125 А, а не будівельних конструкцій, оздоблювальних матеріалів. Тому період розрахунку не може бути більшим 6 місяців, та починатись днем останнього контрольного огляду. Вказувала, що споживач має право на те, щоб суд встановив відсутність обов`язку сплати спірного боргу, а також має право очікувати справедливого судового рішення з цього приводу у розумний строк.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду
від 25 березня 2025 року, позов АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 270 654,98 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 2 029,91 грн з кожного. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення відмовлено.
Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», оскільки дійшов висновку про їх обґрунтованість та доведеність, що підтверджується, зокрема, тим, що обсяг необлікованої електроенергії, відповідно до розрахунку за актом № ДН 006362 складає 49 720,30 кВт*г на суму 270 654,98 грн за період з 23 січня 2022 року до 23 січня 2023 року, що не спростовано відповідачами.
Районний суд не взяв до уваги наданий стороною відповідачів висновок (консультація) спеціаліста від 10 лютого 2024 року, оскільки такий доказ
є неналежним та недопустимим доказом, так як огляд здійснювався 10 лютого 2024 року, тобто більш ніж через один рік з дня складення акта про порушення
від 23 січня 2023 року № Дн 006362, представника АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» для такого огляду не було залучено, а вказані в ньому висновки жодним чином не спростовують обставини, викладені в акті про порушення
від 23 січня 2023 року № Дн 006362 та інші докази, досліджені в судовому засіданні.
Крім того, суд першої інстанції урахував, що всі перелічені земельні ділянки та будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі й домоволодіння на АДРЕСА_3 , на яке посилаються відповідачі, де, на їх переконання, було виявлено вказане в акті самовільне підключення, становлять єдиний масив одного домоволодіння, яке огороджено єдиним спільним парканом, та перебуває у спільному користуванні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Доводи, що відповідач ОСОБА_1 не підписував договір № 4111218 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області щодо користування електричною енергією в приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , а підпис в такому договорі йому не належить, у зв`язку
з чим у задоволенні позову належить відмовити, суд відхилив, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 за період з 01 березня
2005 року до 01 червня 2023 року частково сплачував заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 за постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , та тієї обставини, що відповідачі фактично користувалися наданими позивачем послугами, але не сплачували за них, свідчить про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог навіть за тієї обставини, що відповідач ОСОБА_1 заперечує підписання ним вказаного договору № 4111218 про користування електричною енергією.
Та обставина, що в АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» відсутні інформація та документи (проект, технічні умови) щодо приєднання об`єкта ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до електричних мереж, також висновків суду не спростовує, оскільки досліджені в судовому засіданні докази та факт часткової сплати відповідачем ОСОБА_1 за період з 01 березня 2005 року до 01 червня 2023 року заборгованості за спожиту електроенергію саме за особовим рахунком № НОМЕР_1 також свідчать про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо зустрічного позову, то місцевий суд не знайшов підстав для його задоволення, посилаючись на те, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у зустрічному позові, суду не надано.
Доводи позивачки за зустрічним позовом з приводу того, що працівники ОСР проникли на вказану територію самостійно без повідомлення та участі споживача, не знайшли свого підтвердження та спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. Розрахунок, наданий АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», про розмір заподіяних збитків здійснений правильно. Сам факт непогодження зі спірним рішенням комісії з розгляду актів про порушення Дніпровського розрахункового центру АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» відносно акта про порушення від 23 січня 2023 року № Дн 006362, документоване протоколом № 18/23, датованим 02 березня 2023 року, не свідчить про обґрунтованість зустрічного позову.
Також суд урахував, що складений працівниками електропостачальної організації акт та протокол про порушення ПРРЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих правил, не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, а тому суд дійшов висновку про те, що обраний позивачкою за зустрічним позовом спосіб захисту прав шляхом скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПРРЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а отже, такі вимоги задоволенню не підлягають.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Ліфлянчика С. І., а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи цей спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог та задоволення первісного позову.
Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» витрати на правничу допомогу в розмірі по 2 000,00 грн з кожного.
Апеляційний суд виходив із того, що під час ухвалення судового рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, зокрема стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, про що просив позивач
у відзиві на апеляційну скаргу та заяві від 10 лютого 2025 року.
Інтереси позивача під час розгляду цивільної справи в суді апеляційної інстанції представляло Адвокатське об`єднання «Перший радник». На підтвердження понесених витрат матеріали справи містять договір про надання правової допомоги від 04 жовтня 2024 року № 5986-ДнЕМ, акт надання послуг від 06 лютого 2025 року та додаток 1 про детальний опис робіт (наданих послуг).
Керуючись принципом справедливості та верховенства права, а також виходячи
з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, апеляційний суд вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» витрати на правничу допомогу в розмірі по
2 000,00 грн з кожного.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська
від 03 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду
від 25 березня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов  ОСОБА_2 . 

Крім того, представником заявника заявлено клопотання про зупинення виконання та дії рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України). Крім того, вказує на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі заявник також зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми статті 714 Цивільного кодексу України (далі - 
ЦК України), пунктів 1.1.1, 1.1.2, 5.5.5, 8.2.4, 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», статей 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 367, 374, 375, 382 ЦПК України. Рішення судів попередніх інстанцій призвело до нарахування відповідачам заборгованості за електричну енергію, яка фактично відсутня на їх земельній ділянці, та яку вони не споживали, що створює для них надмірний фінансовий тягар.
Окрім цього:
1) представник позивача, яка не має статусу адвоката, не мала повноважень представляти його тільки за довіреністю, оскільки справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, та підписувати позовну заяву;
2) суди проігнорували той факт, що між заявником та позивачем відсутній договір щодо постачання електроенергії. ОСОБА_1 ніколи не бачив цей договір, не укладав його та не підписував;
3) представниками позивача під час проведення перевірки було порушено порядок складання акта про порушення № Дн006362;
4) підключення було відкрите. В матеріалах справи містяться письмові пояснення представників позивача, які суперечать показанням свідків, а це підтверджує недобросовісну поведінку позивача як ініціатора судового процесу;
5) із відповідачами не було узгоджено дату перевірки будь-яким способом. Фактично представники позивача просто прийшли на територію ОСОБА_2 без узгодженої дати, про що свідчить відсутність відповідачів за місцем перевірки. В матеріалах справи відсутні докази, що нерухомість за адресою: АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_3 , є одним маєтком. Суд першої інстанції відмовив
у задоволенні клопотання про залучення нового власника земельної ділянки, як третьої особи, оскільки відповідачі не є власниками цієї земельної ділянки, що
є порушенням норм матеріального права;
6) за спірною адресою відсутнє приєднання до електричних мереж.

У додаткових поясненнях від 16 квітня 2025 року до касаційної скарги представник заявника надає більш детальне пояснення тому, чому підпис на договорі здійснений іншою особою, не ОСОБА_1 , із графічним зображенням прикладів підпису.

Відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_1 станом на час розгляду справи Верховним Судом не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду касаційна скарга передана на розгляд судді-доповідачу
Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 ,
в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, залишено без руху для усунення недоліків касаційної скарги.
У визначений в ухвалі строк представник заявника подав заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі (з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України), витребувано матеріали справи № 204/9620/23 із Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, відмовлено
у задоволенні заяви про зупинення виконання та дії рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року та встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
У травні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи № 204/9620/23.
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким отримуються від позивача, як енергопостачальника, послуги з постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Також на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , за яким отримуються від позивача, як енергопостачальника, послуги з постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_2 з 25 лютого 2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та з 15 березня 2017 року є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до відповіді Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Дніпровської міської Ради від 08 серпня 2023 року № 8050, станом на 31 грудня 2012 року технічна інвентаризація нерухомого майна та державна реєстрація прав власності будинку АДРЕСА_1 , не проводилась.

23 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведено рейдову перевірку стану електричних приладів обліку і електроустановок, за наслідками якої у присутності ОСОБА_4 складено акт про порушення від 23 січня
2023 року № Дн 006362, оскільки встановлено: порушення пункту 2.3.3 ПРРЕЕ, що відповідає пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, - самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електромережі АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано:
1 точка - виконано дротом мідь 3*0,75 мм? з верхніх клем ввідного АВ125А до навантаження; точка 2 - підключення виконано дротом мідь 4 мм? з нижньої клеми ввідного АВ125А до навантаження будинку, приховано, виявити яке при контрольному можливості не було. Для виявлення місця підключення були використані спеціальні технічні засоби, а саме покажчик напруги «Поиск-1» № 4932, та здійснений частковий демонтаж пластикового бокса. При включенні навантаження імпульси відсутні, лічильник електричну енергію не враховує, електрична енергія споживається безобліково.

02 березня 2023 року відбулося засідання комісії з розгляду акта про порушення від 23 січня 2023 року № Дн 006362, за наслідками чого визначено розмір заподіяної відповідачами позивачу шкоди у розмірі 270 654,98 грн, що підтверджується копією протоколу від 02 березня 2023 року № 18/23, а також копією розрахунку за актом від 23 січня 2023 року № Дн 006362.

Копію протоколу, розрахунок за актом, рахунок за актом, рахунок за виконані послуги, досудову претензію ОСОБА_1 отримав на руки 02 березня 2023 року, проте відповідачі спричинені позивачу збитки не відшкодували.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він працює в АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» провідним інженером по роботі з комерційними втратами та в січні 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , було зроблено замір навантаження та встановлено невідповідність споживання. До нього з бригадою вийшов охоронець, але всередину їх не впустив, проте дав номер телефону, щоб домовитися з господарем про допуск до лічильника. 23 січня
2023 року нарешті отримали допуск до лічильника, допуск здійснював ОСОБА_6 , але впустили лише його з ОСОБА_7 . Ними було встановлено наявність підземного кабельного вводу та наявність ще одного лічильника. На території домоволодіння було виявлено будівлю, зачинену на замок, після відкриття якої було виявлено безоблікове підключення. ОСОБА_6 потів сказав, що господар нещодавно викликав електрика та той повинен був все прибрати, але мабуть щось забув. Після складання акта споживання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , виросло в 5-6 разів.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він працює провідним інженером в АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» та декілька разів він відпрацьовував домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Так, в січні 2023 року він разом з бригадою прибув за цією адресою, до них вийшов охоронець, який потім зателефонував споживачу та через тиждень було призначено зустріч. Через тиждень він разом з бригадою знову прибули за цією адресою, де їх зустріла відповідальна особа споживача та надала доступ до електролічильника. На території споживача на АДРЕСА_5 , кабельна лінія вела до нежитлового будинку. Проте, коли вони вимкнули електропостачання, напруга була. Напруга була повністю вимкнена, безперебійник не працював, генератор не був ввімкнутий. Адреса, за якою прокладено лінію, - АДРЕСА_1 . Представник споживача обмовився, що споживачі викликали свого електрика напередодні та потім запропонував їм домовитися з матеріальною винагородою, але вони відмовилися та склали відповідний акт. Також свідок
ОСОБА_7 повідомив, що після відключення кабелю, витрати електроенергії за вказаною адресою збільшилися.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що він працює провідним інженером в АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» та взимку 2023 року він був
у складі бригади за адресою споживача ОСОБА_9 , точну адресу не пам`ятає. Управляючий, поспілкувавшись зі споживачем, дозволив лише двом представникам ДТЕК пройти на територію домоволодіння, а тому він залишився чекати на вулиці та правопорушення бачив вже на здійснених фото.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що приблизно 23 січня
2023 року він у відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ремонтував вантажну машину. В цей час йому зателефонував
ОСОБА_1 та попросив, щоб він показав електрикам електролічильник. Вказав, що вони подивилися на електролічильник та пломбу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і сказали йому, що все добре та він
з дозволу господаря підписав акт, копію якого йому вручили та він в подальшому передав ОСОБА_1 . Також свідок підтвердив, що дійсно в 2024 році він ходив
з якимось чоловіком на території домоволодіння відповідачів і дивився, щоб той нічого не вкрав.

Встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01 березня 2005 року до 01 червня 2023 року частково сплачувалась заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Правове регулювання та мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно
з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; не допускати безоблікового використання електричної енергії або використання електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єктах, які розраховуються за електричну енергії за тарифом побутових споживачів, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового використання електричної енергії (пункт 5.5.5 Правил РРЕЕ).

Електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії. Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії (пункт 2.3.3 Правил).

Відповідно до пункту 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Як випливає з пункту 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення таких порушень, зокрема, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи,
з порушенням схеми обліку.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» порушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана діями особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій та шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як установлено судами, обсяг необлікованої електроенергії, відповідно до розрахунку за актом № ДН 006362 складає 49 720,30 кВт*г на суму 270 654,98 грн за період з 23 січня 2022 року до 23 січня 2023 року.

Отже, вимоги позивача щодо відшкодування завданих збитків в результаті споживання необлікованої електричної енергії є обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачам нарахували заборгованість за електричну енергію, яка фактично відсутня на їх земельній ділянці, та яку вони не споживали; підключення було відкрите; відсутні докази, що нерухомість за адресою: АДРЕСА_4, та АДРЕСА_3 , є одним маєтком; за спірною адресою відсутнє приєднання до електричних мереж, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин і незгоди з оскаржуваним судовим рішенням про задоволення первісного позову, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду. Тому такі доводи відхиляються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Суди надали оцінку усім доказам, наявним у матеріалах справи, у їх сукупності.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (див. постанову Верховного Суду від 06 листопада
2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18).

Суди установили, що ОСОБА_1 за період з 01 березня 2005 року до 01 червня 2023 року частково сплачував заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 за постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому відповідачі фактично користувалися наданими позивачем послугами, але не сплачували за них у повному обсязі. Отже, доводи касаційної скарги про те, що між сторонами відсутній укладений договір щодо користування електричною енергією та ОСОБА_1 не підписував його, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні обґрунтованого позову
АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі».

Доводи касаційної скарги про відсутність повноважень представника АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» представляти його інтереси у цій справі були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, оскільки сторона відповідачів заявляла про це у запереченнях на допуск до участі у судовому засіданні неналежного представника позивача та клопотанні про повернення позовної заяви, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, позовну заяву від імені позивача АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» підписала представник Горбатова Т. Л. на підставі довіреності (а. с. 23 т. 1). На запит суду (протокол судового засідання від 26 вересня 2024 року: а. с. 249-250 т. 1) представник Горбатова Т. Л. надала додаткові документи на підтвердження її повноважень
в порядку самопредставництва (а. с. 7-19 т. 2): накази про прийняття та переведення, посадову інструкцію. Цим документам суд першої інстанції надав оцінку та прийняв як належні докази, відмовивши у задоволенні відповідного клопотання відповідача (протокол судового засідання від 03 грудня 2024 року:
а. с. 51-54 т. 2).

Отже, такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Щодо аргументів касаційної скарги про порушення процедури складання акта та обґрунтованість зустрічного позову ОСОБА_2 , то колегія суддів виходить
з такого.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтею 77 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,
від 14 березня 2018 року № 312.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до пункту 1.1.1 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані
з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Згідно з пунктом 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно до підпункту 8 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування.

Згідно з пунктом 8.2.4 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

За змістом пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення
з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних
у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.

В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Представники оператора системи перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Відповідно до пункту 8.4.1 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави.

У разі своєчасного (до виявлення порушення представниками оператора системи) письмового повідомлення споживачем оператора системи про виявлені ним пошкодження засобів вимірювальної техніки, пошкодження або зрив пломб (за умови відсутності явних ознак втручання в роботу засобів вимірювальної техніки) чи пошкодження індикатора (за умови наявності активного елемента індикатора) або спрацювання індикатора (за умови відсутності підтвердження заводом виробником індикатора факту його спрацювання внаслідок дії магнітного поля) положення цієї глави не застосовуються.

Згідно з підпунктами 1 та 2 пункту 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення зокрема таких порушень: порушення цілісності пломб, цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби (дріт, кордова нитка тощо), порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, або відсутність на засобах вимірювальної техніки пломб з відбитками тавр про їх повірку чи пломб з відбитками тавр оператора системи або інших заінтересованих сторін, установлених на кріпленнях кожуха лічильника електричної енергії (за умови наявності акта про пломбування, складеного
в порядку, установленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження засобів вимірювальної техніки, установлених пломб, та за умови втручання споживача
в роботу засобів вимірювальної техніки); пошкодження або відсутність пломб
з відбитками тавр оператора системи чи інших заінтересованих сторін, установлених на засобах (вузлах) вимірювальної техніки в місцях, указаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному Кодексом комерційного обліку, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження засобів вимірювальної техніки та установлених пломб (крім пломб, установлених на кріпленнях кожуха лічильника електричної енергії).

Суди попередніх інстанцій при відмові у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення комісії
з розгляду акта про порушення виходили із обґрунтованості первісного позову,
в межах якого підтвердився факт несанкціонованого підключення відповідачів до мережі позивача; того, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у зустрічному позові, ні позивачкою, ні її представником суду не надано; доводи позивачки за зустрічним позовом
з приводу того, що працівники ОСР проникли на територію самостійно без повідомлення та участі споживача, не знайшли свого підтвердження та спростовані дослідженими у судовому засіданні доказами; розрахунок, наданий
АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», про розмір заподіяних збитків здійснений правильно.

Отже, доводи касаційної скарги заявника з приводу порушення порядку складання акта про порушення № Дн 006362, протиправності та скасування рішення комісії
з розгляду акта про порушення спростовуються установленими судами обставинами та матеріалами справи.

Незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, тому доводи касаційної скарги про обґрунтованість зустрічного позову не приймаються.

Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, провадження № 14-43цс22).
Посилання заявника на загальні висновки у постановах Верховного Суду щодо застосування норм права не підтверджують доводів касаційної скарги про те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваних рішень, оскільки фактичні обставини у наведених як приклад справах відрізняються від тих, що установлені судами у розглядуваній справі.

На предмет подібності належить оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та постановлпредмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19).

Обставини у наведених постановах Верховного Суду відрізняються від обставин у цій справі, що переглядається в касаційному порядку, тому немає підстав вважати, що суди ухвалили судові рішення без урахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. У наведених заявником справах суди виходили із конкретних обставин справи та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (заявник вважає, що Верховний Суд має сформувати правовий висновок щодо визначення питання встановлення правопорушення щодо електричної енергії, питання правильності встановлення споживача, дійсності встановлення місця правопорушення, винної особи та інше, що необхідно для притягнення до відповідальності особи, яка вчинила таке правопорушення), не беруться до уваги, оскільки у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Зі змісту заявлених позовних вимог, встановлених у цій справі обставин та досліджених доказів, вбачається, що судами правильно застосовано до спірних правовідносин норми права, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що суди допустили неправильне тлумачення наведених норм або застосували закон, який не підлягав застосуванню чи не застосували закон, який підлягав застосуванню що б дало підстави для формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають. Вони також були предметом дослідження апеляційним судом, так як зазначались
в апеляційній скарзі, який надав їм належну правову оцінку, тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення
у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені
у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи, змістом оскаржуваних судових рішень, зводяться до незгоди з висновками судів, переоцінки доказів у справі, що в силу приписів статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, чи ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленими рішення суду про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя,
у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,
від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку
з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає. Витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков	
	   	
	Р. А. Лідовець	
	   	
	Д. Д. Луспеник