УХВАЛА

14 січня 2026 року
м. Київ

справа № 760/6143/21
провадження № 61-505ск26 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Камільовського Валентина Валентиновича на постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: ОСОБА_3 , Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, визнання материнства та внесення змін до актового запису про народження, 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Солом`янський районний у м. Києві ВДРАЦС ЦМУМЮ), треті особи: ОСОБА_3 , Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Печерський районний у м. Києві ВДРАЦС ЦМУМЮ), про визнання батьківства, визнання материнства та внесення змін до актового запису про народження.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Визнано громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державну реєстрацію народження якої проведено 22 жовтня 2020 року Солом`янським районним 
у м. Києві ВДРАЦС ЦМУМЮ, про що складено відповідний актовий запис № 4666.
Визнано громадянку України ОСОБА_2 матір`ю ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , державну реєстрацію народження якої проведено 22 жовтня 2020 року Солом`янським районним у м. Києві ВДРАЦС ЦМУМЮ, про що складено відповідний актовий запис № 4666.
Зобов`язано Солом`янський районний у м. Києві ВДРАЦС ЦМУМЮ внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 від 22 жовтня 2020 р. № 4666:
- вказавши в графі «батько»: прізвище: « ОСОБА_1 », ім`я: « ОСОБА_1 », дата народження: 
« ІНФОРМАЦІЯ_2 », громадянство: «Китайська Народна Республіка», місце проживання: « АДРЕСА_1 »;
- вказавши в графі «матір»: прізвище: « ОСОБА_2 », ім`я: « ОСОБА_2 », по батькові: « ОСОБА_2 », дата народження: « ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство: Україна», місце проживання: « АДРЕСА_2 »;
- вказавши відомості про дитину: прізвище: « ОСОБА_10 », ім`я: « ОСОБА_10 », дата народження: 
« ІНФОРМАЦІЯ_4 », місце народження: «Україна, місто Київ».

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення.
Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Солом`янського районного у м. Києві ВДРАЦС ЦМУМЮ, треті особи: ОСОБА_3 , Печерський районний у м. Києві ВДРАЦС ЦМУМЮ, про визнання батьківства, визнання материнства та внесення змін до актового запису про народження.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір 
у розмірі по 1 089,60 грн з кожного окремо.
12 січня 2026 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат 
Камільовський В. В. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду 
від 04 листопада 2025 року (надійшла до суду 12 січня 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник заявників заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що повний текст постанови отримано через підсистему «Електронний суд» 12 грудня 2025 року, що підтверджено доказами. 

Дослідивши клопотання представника заявників, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката 
Камільовського В. В. не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі представник заявників узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Також, у касаційній скарзі порушено вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), оскільки у касаційній скарзі не зазначено третю особу - ОСОБА_3 .
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи 
в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду 
з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 
в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів 
в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення ОСОБА_3 копій цієї касаційної скарги заявник не надав.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Камільовського Валентина Валентиновича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити представнику ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокату Камільовському Валентину Валентиновичу процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Камільовського Валентина Валентиновича на постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць