ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2025 року 
м. Київ
cправа №  910/15434/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
позивача - Онуфрієнко М. В. (адвокат), 
відповідача - не з`явилися, 
розглянув касаційну скаргу    Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 (суддя Трофименко Т. Ю.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від    29.07.2025 (головуючий - Коробенко Г. П., судді Кравчук Г. А., Сибіга О. М.) у справі
за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської    міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гео-Макс"
про стягнення 1 716 787 грн.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. 13.12.2024 Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо" (далі - КП "Плесо", Підприємство, замовник, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гео-Макс" (далі - ТОВ    "Гео-Макс", Товариство, виконавець, відповідач) про стягнення з ТОВ    "Гео-Макс" 1 716 787 грн збитків, завданих Підприємству внаслідок неналежного виконання Товариством умов договору на закупівлю послуг від 17.12.2021 № 1961 (далі - договір про закупівлю від 17.12.2021, договір № 1961), посилаючись на положення статей 3, 13, 16, 526, 610, 611, 628, 837, 847, 857, 858, 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 20, 173, 175, 193, 216- 218, 224, 226 Господарського кодексу України в редакції, чинній до 27.08.2025 (далі - ГК України), статей 26, 28 Закону України "Про землеустрій".
2. Позовна заява обґрунтовується тим, що внаслідок виготовлення відповідачем двох проєктів землеустрою за договором № 1961 (щодо таких об`єктів: пляж "Центральний" (м.    Київ, Дніпровський район, р. Дніпро, острів Труханів); пляж "Передмістна слобідка" і пляж    "Золотий" (м. Київ, Дніпровський район, р. Дніпро, острів Венеціанський)), які (проєкти) суперечили вимогам законодавства та є непридатними для використання у зв`язку з неможливістю встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг на об`єктах, розташованих на островах, що встановлено судовими рішеннями в справі №    910/71/23, позивач зазнав збитків у спірному розмірі, які є коштами, сплаченими замовником на виконання своїх зобов`язань за цим договором. 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від    29.07.2025, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю в зв`язку з їх необґрунтованістю, що зумовлено недоведеністю наявності в діях відповідача всіх елементів, що утворюють повний склад цивільного правопорушення, для покладання на Товариство відповідальності у виді відшкодування збитків, зокрема, позивачем не доведено належними та допустимими доказами як наявності протиправної поведінки відповідача, що виявилася в порушенні своїх зобов`язань за договором про закупівлю від 17.12.2021, так і безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, а також розміру завданих збитків, оскільки:
1) замовник не довів неякісного виконання Товариством робіт за договором № 1961 (який за своєю правовою природою є договором підряду), чого не було встановлено і при розгляді справи № 910/71/23 (за участю тих самих сторін), тоді як саме позивачем було оголошено про проведення закупівлі на розроблення відповідних проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг та розроблено відповідну тендерну документацію;
2) саме позивач визначив відповідні об`єкти, для яких передбачалось розроблення проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, тоді як ТОВ    "Гео-Макс" погодилося на визначені КП "Плесо" умови договору, які не передбачали зобов`язань відповідача здійснити оцінку доцільності розроблення тих чи інших проєктів землеустрою або відповідності їх вимогам чинного законодавства; 
3) судовими рішеннями в справі № 910/71/23 встановлено факти затвердження Підприємством відповідних проєктів землеустрою шляхом виходу за межі своїх повноважень;
4) заявлені позивачем до стягнення кошти у сумі 1 716    787 грн не можуть визначатися як збитки, позаяк є коштами, отриманими відповідачем за результати виконаних робіт, натомість матеріали справи не містять та суду не надано доказів щодо відмови позивача від прийнятих результатів робіт у виді проєктів землеустрою;
5) встановивши, що роботи в частині розроблення проєктів землеустрою щодо організації та встановлення меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг пляжів "Центральний", "Передмістна слобідка", "Золотий" Товариство виконало, Господарський суд міста Києва в рішенні від 27.07.2023 у справі № 910/71/23 дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків недійсності правочину (договору про закупівлю від 17.12.2021) у виді двосторонньої реституції. Таким чином, у справі № 910/71/23 було вирішено питання щодо відсутності підстав для повернення сторонами цього договору всього одержаного за результатами його виконання, в тому числі в частині отриманих відповідачем коштів за розроблення спірних проєктів землеустрою, які стосуються об`єктів (пляжів "Центральний", "Передмістна слобідка", "Золотий"), розташованих на Трухановому острові та на Венеціанському острові;
6) кошториси, на які позивач посилається для визначення спірної суми завданих збитків, не мають будь-яких ознак пов`язаності із договором № 1964.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
4. Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, КП "Плесо" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5. На обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, наголошуючи на тому, що:
1) на теперішній час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень статей 3, 526, 847, 857, 858 ЦК України, статті 60 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 87 та частини 17 статті 88 Водного кодексу України (далі - ВК України), статті 28 Закону України "Про землеустрій" в подібних правовідносинах;
2) судами залишено поза увагою те, що відповідач, який здійснював розробку проєктів землеустрою та визначав межі прибережної захисної смуги, на порушення пункту 3 частини 1 статті 847 ЦК України не повідомив позивача про те, що встановлення прибережної захисної смуги лише на острові не відповідатиме вимогам законодавства, що як наслідок, не дозволяє використання розроблених проєктів землеустрою за призначенням, тобто не повідомив про настання обставин, які загрожують зокрема придатності результату роботи;
3) Товариство допустило протиправну поведінку, яка полягала в тому, що ним було розроблено проєкти землеустрою, використання яких є неможливим та недопустимим, оскільки вони суперечать вимогам ЗК України та ВК України;
4) суди не дослідили зібрані у справі докази, зокрема, два проєкти землеустрою, розроблені щодо таких об`єктів: пляж "Центральний" (м.    Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів    Труханів); пляж "Передмістна слобідка" і пляж    "Золотий" (м. Київ, Дніпровський р-н, р.    Дніпро, острів Венеціанський), кошториси вартості проєктів землеустрою, які стосуються зазначених об`єктів.
Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи
6. ТОВ    "Гео-Макс" не скористалося правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
Розгляд справи Верховним Судом 
7. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від    29.09.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою КП "Плесо" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від    29.07.2025 у справі №    910/15434/24 та призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на    04.11.2025. 
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від    04.11.2025 розгляд касаційної скарги КП "Плесо" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від    29.07.2025 у справі №    910/15434/24 відкладено на    18.11.2025.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
8. КП "Плесо" створено як спеціалізована водогосподарська організація з метою охорони, утримання та експлуатації внутрішніх водойм та земель водного фонду м. Києва і отримання прибутку від провадження господарської діяльності, яка спрямована на досягнення задоволення громадських соціально-економічних потреб (пункт 2.1 Статуту Підприємства, затвердженого рішенням виконавчого органу Київської міської ради народних депутатів від    03.07.1995 № 204 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.05.2019 № 882).
Серед основних статутних завдань КП "Плесо": впровадження системи заходів, спрямованих на запобігання, обмеження і ліквідацію наслідків забруднення, засмічення і виснаження внутрішніх водойм м. Києва; зовнішній благоустрій, охорона, утримання та експлуатація внутрішніх водойм та земель водного фонду, покращення їх рекреаційної спроможності та екологічного стану тощо.
9. Рішенням Київської міської ради від 27.05.2021 № 1252/1293 "Про затвердження переліку природоохоронних заходів у місті Києві, що фінансуватимуться з Київського міського фонду охорони навколишнього природного середовища у 2021 році" затверджено перелік природоохоронних заходів у місті Києві, що фінансуватимуться з Київського міського фонду охорони навколишнього природного середовища у 2021 році, згідно з додатком до цього рішення.
Зокрема пунктом 1.1 розділу ІІ додатка передбачено, що в 2021 році розпочинаються заходи щодо створення водоохоронних зон, спрямованих на запобігання забрудненню, засміченню та виснаженню водних ресурсів м. Києва.
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.09.2021 № 2065 "Про забезпечення виконання у 2021 році природоохоронних заходів у місті Києві" затверджено Розподіл коштів міського природоохоронного фонду для фінансування Переліку природоохоронних заходів у місті Києві на 2021 рік.
У пункті 2 зазначеного розпорядження доручено Управлінню екології та природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) профінансувати виконання природоохоронних заходів у місті Києві на 2021 рік згідно з Розподілом коштів, що затверджується відповідно до пункту 1 цього розпорядження. Замовник - КП "Плесо".
10. У рамках виконання вказаних природоохоронних заходів КП "Плесо" оголошено про проведення публічних закупівель послуг з розроблення проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; код    ДК    021:2015: 71250000-5 - Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги; номер закупівлі UA-2021-11-12-016754-a.
За результатами зазначеної закупівлі переможцем визначено ТОВ "Гео-Макс" (виконавець) з яким 17.12.2021 КП "Плесо" (замовник) уклало договір № 1961, за умовами пунктів 1.1, 1.2, 1.5 (в редакції додаткової угоди від 23.12.2021 № 2) виконавець зобов`язується надати замовнику наступні послуги з розроблення проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, що зазначені в Додатку 1 до договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги у відповідності до цього договору. Код за ДК    021:2015 - 71250000-5 - Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги. Технічні, економічні та інші вимоги до послуг викладені у Технічному завданні, що є невід`ємною частиною цього договору та наведене в Додатку 3. Етапи та перелік виконаних робіт: І етап - обстеження об`єктів, виконання вишукувальних робіт, складання топографічних планів; ІІ етап - виконання комплексу робіт з визначення та встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; ІІІ етап - виконання робіт з розроблення проєктів землеустрою; ІV етап - погодження проєктної документації із землеустрою.
11. Пунктом 2.4 договору про закупівлю від 17.12.2021 передбачено, що перелік водних об`єктів, які розташовані на території м. Києва і для яких складаються (розробляються) проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг наведений у Додатку 1 до договору, серед яких: 
1) пляж "Центральний", довжина 829 м, місцезнаходження об`єкта: м. Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів Труханів;
2) пляж "Передмістна слобідка" і пляж "Золотий", довжина 1570 м, місцезнаходження об`єкта: м. Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів Венеціанський;
3) пляж "Веселка", довжина 253 м, місцезнаходження об`єкта: м. Київ, Дніпровський р-н, р.    Дніпро, вул. Микільсько-Слобідська;
4) зона відпочинку "Наталка", місцезнаходження об`єкта: м. Київ, Оболонський р-н, затока Оболонь, р. Дніпро;
5) зона відпочинку "Березняки", місцезнаходження об`єкта: м. Київ, Дніпровський р-н, Дніпровська набережна.
12. У пунктах 3.1, 3.2 договору № 1961 сторони погодили, що загальна вартість послуг, визначена в цьому договорі, становить 3 231 582 грн, в т. ч. ПДВ 538 597 грн відповідно до розрахунку вартості послуг, що наведений у Додатку 2 до договору. Вартість цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
13. У Додатку № 2 до договору про закупівлю від 17.12.2021 наведено такий розрахунок вартості послуг:
1) І етап - обстеження об`єктів, виконання вишукувальних робіт, складання топографічних планів - 1 292 632,80 грн;
2) II етап - виконання комплексу робіт з визначення та встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг - 1 292 632,80 грн;
3) III етап - виконання робіт з розроблення проєктів землеустрою - 484 737,30 грн;
4) IV етап - погодження проєктної документації із землеустрою - 161 579,10 грн.
14. Згідно з пунктом 9 Додатку № 3 (Технічне завдання) до договору № 1961 відомості про організацію і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг пляжів "Центральний", "Передмістна слобідка", "Золотий", "Веселка", зон відпочинку "Наталка" та "Березняки" у місті Києві підлягають внесенню до Державного земельного кадастру виконавцем послуги; після надання виконавцем послуг замовник забезпечує отримання рішення Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про затвердження проєкту землеустрою.
15. На виконання умов договору про закупівлю від 17.12.2021 ТОВ "Гео-Макс" розробило 5    проєктів землеустрою.
Зокрема, Товариством розроблено проєкти землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг: 
1) острів Венеціанський, пляж "Передмістна слобідка" і пляж "Золотий" у Дніпровському районі м. Києва на замовлення КП "Плесо";
2) острів Труханів, пляж "Центральний" у Дніпровському районі м. Києва на замовлення КП    "Плесо". 
16. Замовник оплатив вартість послуг за договором № 1961 у загальній сумі 3 231 582 грн на користь ТОВ "Гео-Макс" в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями від    24.12.2021 № 23 на суму 3 070 002,90 грн та від 17.10.2022 № 9088 на суму 161 579,10 грн.
17. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2023 у справі № 910/71/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2024, позов заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради про визнання недійсним договору та про застосування наслідків недійсності правочину задоволено частково. 
Визнано недійсним з моменту укладення договір про закупівлю від 17.12.2021 (з додатковими угодами від    17.12.2021 №1, від 23.12.2021 №№ 2, 3, від 30.06.2022 № 4), укладений між КП    "Плесо" і ТОВ    "Гео-Макс" в частині, що стосується надання, прийняття та оплати послуг з розроблення проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг щодо об`єктів: пляж "Центральний" (м. Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів Труханів), пляж "Передмістна слобідка" і пляж "Золотий" (м. Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів Венеціанський).
Визнано недійсними накази КП "Плесо" від 21.09.2022 № 179 "Про затвердження проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг" і від 21.09.2022 № 180 "Про затвердження проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг".
Скасовано державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі обмеження у використанні земель за обліковим номером 011:000501:00000034, дата внесення - 05.10.2022, назва обмеження - водоохоронна зона р. Дніпро на острові Труханів, пляжу "Центральний" у Дніпровському р-ні м. Києва, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру. 
Скасовано державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі обмеження у використанні земель за обліковим номером 011:000501:00000035, дата внесення - 19.10.2022 року, назва обмеження - водоохоронна зона р. Дніпро, острів Венеціанський пляж "Передмістна слобідка" і пляж "Золотий" у Дніпровському ра-ні м. Києва, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру. 
Скасовано державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі обмеження у використанні земель за обліковим номером 012:000502:00000124, дата внесення - 11.10.2022, назва обмеження - прибережна захисна смуга р. Дніпро на острові Труханів, пляжу "Центральний" у Дніпровському р-ні м. Києва, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру. 
Скасовано державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі обмеження у використанні земель за обліковим номером 012:000502:00000129, дата внесення - 17.11.2022, назва обмеження - прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах р. Дніпро, острів Венеціанський пляж "Передмістна слобідка" і пляж "Золотий" у Дніпровському р-ні м. Києва, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру.
В іншій частині позову відмовлено.
Позиція Верховного Суду
18. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
19. В основу оскаржуваних рішення та постанови про відмову в задоволенні позову покладено висновок місцевого та апеляційного господарських судів про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності в діях відповідача всіх необхідних елементів, що утворюють повний склад цивільного правопорушення, достатніх для покладання на виконавця відповідальності у виді відшкодування збитків, зокрема, протиправної поведінки відповідача у виді порушення зобов`язань за договором про закупівлю від 17.12.2021, безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, розміру завданих збитків.
20. Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову з    огляду на таке.
21. Згідно з частинами 1- 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)    доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
22. Статтею 623 ЦК України, яка регулює відносини відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, що виникає з договору, передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
23. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як збитки, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. За    відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Позивачу слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки боржника.
24. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 847 ЦК України підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.
Частиною 3 статті 857 ЦК України передбачено, що результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
25. За змістом частини 3 статті 858 ЦК України якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
Посилаючись на вказану норму, позивач зазначає, що внаслідок виготовлення відповідачем двох проєктів землеустрою, які не відповідають законодавству та містять істотні недоліки, внаслідок чого не можуть бути використані, позивач зазнав збитків у виді коштів у сумі 1    716    787 грн, сплачених за виконані відповідачем роботи.
26. Однак, при вирішенні спору судами попередніх інстанцій встановлено та скаржником не спростовано недоведеність належними, допустимими та достовірними доказами як наявності протиправної поведінки відповідача, що полягала в порушенні ним своїх зобов`язань за договором про закупівлю від 17.12.2021, так і безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, оскільки, по-перше, замовник не довів неякісного виконання Товариством робіт за договором № 1961 (який за своєю правовою природою є договором підряду), чого не було встановлено і під час розгляду справи №    910/71/23 (за участю тих самих сторін), тоді як саме позивачем було оголошено про проведення закупівлі на розроблення відповідних проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг та розроблено відповідну тендерну документацію. 
Адже виключно позивач визначив відповідні об`єкти, для яких передбачалося розроблення проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, тоді як ТОВ    "Гео-Макс" за результатами процедури закупівлі UA-2021-11-12-016754-a, ініційованої КП "Плесо", лише погодилося на визначені Підприємством умови договору № 1961, які не передбачали зобов`язань виконавця здійснити оцінку умов такого правочину на предмет доцільності розроблення тих чи інших проєктів землеустрою або їх відповідності вимогам чинного земельного та водного законодавства. 
По-друге, заявлені позивачем до стягнення кошти в сумі 1 716    787 грн не можуть визначатися як збитки, позаяк є коштами, отриманими як оплата за результати виконаних відповідачем робіт, прийнятих замовником за відповідними актами здавання-приймання (див. пункт 16 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 910/71/23 (між тими самими сторонами)).
27. При цьому колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять і замовник (позивач) не надав жодних доказів на підтвердження його відмови від прийнятих результатів робіт у виді проєктів землеустрою, яка (відмова від договору підряду) в розумінні частини 3 статті    858 ЦК України є обов`язковою передумовою для того, щоб замовник мав право вимагати від підрядника відшкодування збитків, завданих у зв`язку з допущенням підрядником істотних недоліків у роботі, що не можуть бути усунені.
28. Водночас, установивши, що Товариство виконало роботи в частині розроблення проєктів землеустрою щодо організації та встановлення меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг пляжів "Центральний", "Передмістна слобідка", "Золотий", Господарський суд міста Києва в рішенні від 27.07.2023 у справі № 910/71/23 виснував про відсутність підстав для застосування наслідків недійсності правочину (договору про закупівлю від    17.12.2021) у    виді двосторонньої реституції, передбачених частиною 1 статті 216 ЦК України. 
Таким чином, ще під час розгляду справи № 910/71/23 було остаточно вирішено питання щодо наявності/відсутності підстав для повернення сторонами договору № 1961 всього одержаного ними за результатами його виконання, в тому числі в частині отриманих відповідачем коштів у спірній сумі за розроблення спірних проєктів землеустрою, тобто тих, які стосуються об`єктів, розташованих на Трухановому острові та на Венеціанському острові. 
29. Отже, наведеним вище повністю спростовуються посилання скаржника на порушення Товариством вимог пункту 3 частини 1 статті 847 ЦК України на обґрунтування своїх доводів щодо: 1) неякісного виконання робіт за договором № 1961 відповідачем, який не повідомив позивача про те, що встановлення прибережної захисної смуги лише на острові не відповідатиме вимогам законодавства, що як наслідок, не дозволяє використання розроблених проєктів землеустрою за призначенням, тобто не повідомив про настання обставин, які загрожують зокрема придатності результату роботи; 2) протиправної поведінки Товариство, яка полягала в тому, що ним було розроблено проєкти землеустрою, використання яких є неможливим і недопустимим, оскільки вони суперечать вимогам ЗК України та ВК України.
30. Позивач у поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме: 
якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 ГПК України, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті    287 ГПК України
31. Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про необхідність формування Верховним Судом висновку щодо питання комплексного застосування положень статей 3, 526, 847, 857, 858 ЦК України, статті    60 ЗК України, статті 87 та частини 17 статті 88 ВК України, статті 28 Закону України "Про землеустрій" в подібних правовідносинах з огляду на таке.
Тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених зокрема пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Зі змісту пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України вбачається, що зазначена норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питання застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин і підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
32. У пункті 133 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №    522/22473/15-ц викладено такий висновок щодо застосування норми пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України:
"У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися".
Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/800/19 та від    13.04.2021 у справі №    910/17693/19 (пункт 25).
33. Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник повинен обґрунтувати, в чому саме полягає неправильне застосування норми матеріального права чи порушення норми процесуального права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду (у чому саме полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норм права та як саме ці норми права судами були застосовано неправильно). При цьому формування правового висновку не може ставитися в пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.
34. Згідно з частинами 1, 2 статті 60 ЗК України, на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування якої в подібних правовідносинах посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
35. Частинами 1, 2    статті 87 ВК України передбачено, що для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється.
Відповідно до частин 3, 4    статті 87 ВК України на території водоохоронних зон забороняється: 1) використання стійких та сильнодіючих пестицидів; 2) влаштування кладовищ, скотомогильників, звалищ, полів фільтрації; 3) скидання неочищених стічних вод, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), а також у потічки. В    окремих випадках у водоохоронній зоні може бути дозволено добування піску і гравію за межами земель водного фонду на сухій частині заплави, у праруслах річок за погодженням з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Згідно з частинами 5, 6    статті 87 ВК України зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проєктами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.
36. Частиною 17    статті 87 ВК України передбачено, що на островах встановлюється режим обмеженої господарської діяльності, передбачений для прибережних захисних смуг.
Таким чином, у силу прямої вказівки закону режим обмеженої господарської діяльності, передбачений для прибережних захисних смуг, поширюється на всю територію островів.
37. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від    11.09.2019 у справі №    487/10132/14-ц виснувала про те, що частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території такої зони, є прибережна захисна смуга (абзац 38 статті 1 ВК України, абзац 2 пункту 8.19, пункт 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів).
38. За змістом положень частин 2, 5 статті 28 Закону України "Про землеустрій" (в редакції, чинній на час укладення та виконання договору про закупівлю від    17.12.2021) розробники документації із землеустрою зобов`язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також норм і правил при здійсненні землеустрою; б)    інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Виконавці робіт із землеустрою не мають права складати документацію із землеустрою у разі, якщо: об`єктом землеустрою є земельні ділянки, що належать виконавцю робіт із землеустрою або особам, які працюють у його складі; особи, які працюють у складі виконавця робіт із землеустрою, мають родинні зв`язки із замовником робіт із землеустрою, або у юридичній особі, керівництво якої має родинні зв`язки із замовником; об`єктом землеустрою є земельні ділянки, що належать засновникам або учасникам виконавця робіт із землеустрою; замовником робіт із землеустрою є засновник або учасник виконавця робіт із землеустрою.
39. Аналізуючи в сукупності зазначені норми земельного та водного законодавства, які, на відміну від положень статей 22, 623 та частини 3 статті 858 ЦК України, взагалі не регулюють спірних правовідносин відшкодування збитків, завданих внаслідок неналежного виконання підрядником умов договору про закупівлю від    17.12.2021, та враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований в пункті 133 постанови від 01.03.2023 у справі №    522/22473/15-ц, колегія суддів наголошує на тому, що всупереч вимогам пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник не обґрунтував необхідність застосування норм статті    60 ЗК України, статті 87 та частини 17 статті 88 ВК України, статті 28 Закону України "Про землеустрій" для вирішення цього спору, в чому саме полягає помилка апеляційного суду при застосуванні зазначених норм права, та як, на думку скаржника, відповідні норми власне мають застосовуватися (див. пункт 32 цієї постанови).
Таким чином, позивач у поданій касаційній скарзі належним чином не обґрунтував і не довів, яким чином висновок Верховного Суду щодо застосування зазначених вище норм матеріального права може спростувати висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.
40. Що стосується твердження скаржника про необхідність формування висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень статей 847, 857, 858 ЦК України в подібних правовідносинах, то обґрунтовані мотиви відхилення такого твердження викладено в пунктах    24- 29 цієї постанови. 
41. Зважаючи на достовірне встановлення судами попередніх інстанцій та неспростування позивачем недоведеності наявності в діях відповідача всіх елементів, що утворюють повний склад цивільного правопорушення, достатніх для покладання на Товариство відповідальності у виді відшкодування збитків, то наведене виключає необхідність формування Верховним Судом висновку щодо комплексного застосування положень статей 3, 526, 847, 857, 858 ЦК України, статті    60 ЗК України, статті 87 та частини 17 статті 88 ВК України, статті 28 Закону України "Про землеустрій" в спірних правовідносинах.
42. Разом з тим колегія суддів зауважує, що відсутність підстав для формування висновку Верховного Суду щодо застосування норм статей 3, 526, 847, 857, 858 ЦК України, статті    60 ЗК України, статті 87 та частини 17 статті 88 ВК України, статті 28 Закону України "Про землеустрій" в подібних правовідносинах зумовлена також нижченаведеним.
43. Згідно з пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
44. Відповідно до статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, позаяк чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. Лише у разі неспростування презумпції правомірності договору (на підставі рішення суду, яке набрало законної сили) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від    27.11.2018 у справі №    905/1227/17, від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15, від 14.11.2018 у справі №    2-1383/2010).
45. Колегія суддів зазначає, що оскільки судами встановлено та скаржником не заперечується той факт, що на обґрунтування позовних вимог, зокрема, щодо наявності протиправної поведінки Товариства, як елементу складу цивільного правопорушення, Підприємство посилається не на положення частини 2 статті 216 ЦК України, а передусім на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, передбачених договором № 1961, який в частині, що стосується надання, прийняття та оплати послуг з розроблення проєктів землеустрою щодо організації і встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг щодо об`єктів: пляж "Центральний" (м. Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів Труханів), пляж "Передмістна слобідка" і пляж "Золотий" (м. Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів Венеціанський), за результатами розгляду справи № 910/71/23 визнано судом недійсним з моменту укладення та відповідне судове рішення набрало законної сили і набуло статусу остаточного, то позивач не вправі вимагати відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Товариством зобов`язань за недійсним договором, який у відповідній частині не створює жодних юридичних наслідків для його сторін, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (двостороння реституція) (схожий за змістом висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №    922/2952/21).
46. За таких обставин Верховний Суд вважає, що правомірна відмова в задоволенні позову про відшкодування збитків зумовлена також наявністю підстав для визнання недійсним договору про закупівлю від    17.12.2021 (у частині надання, прийняття та оплати послуг з розробки двох спірних проєктів землеустрою) з моменту його укладення, а не лише недоведеністю завдання позивачу збитків.
47. Таким чином, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом    3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень із зазначеної підстави (схожий висновок про відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку щодо питання застосування наведеної скаржником норми права викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №    916/1852/20, від    11.01.2022 у справі № 924/1263/19, від 05.07.2022 у справі № 904/7077/20, від 15.11.2022 у    справі № 916/596/21, , від 28.02.2023 у справі №    910/13661/21, від 23.05.2023 у    справі №    910/10442/21, від 07.11.2023 у справі №    910/3733/23, від 23.01.2024 у справі №    904/1270/22, від 14.05.2024 у справі №    904/2130/23,    від 08.10.2024 у справі № 912/2326/23, від 12.11.2024 у справі № 922/5494/23, від 25.02.2025 у справі № 916/5340/23, від 30.09.2025 у справі № 910/19501/23).
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті    287 ГПК України
48. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті    287 ГПК України, скаржник посилається на відсутність дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, зокрема, двох проєктів землеустрою, розроблених щодо таких об`єктів: пляж "Центральний" (м.    Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів    Труханів); пляж "Передмістна слобідка" і пляж    "Золотий" (м. Київ, Дніпровський р-н, р.    Дніпро, острів Венеціанський), кошториси вартості проєктів землеустрою, які стосуються зазначених об`єктів.
49. Дійсно, в розумінні пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження є передбачене пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу процесуальне порушення, яке полягає у недослідженні судом зібраних у справі доказів.
50. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами    1,    2,    3    частини 2 статті 287 цього Кодексу.
51. Таким чином, за змістом положень пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення в сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами    1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.
52. Натомість зміст касаційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи позивача зводяться передусім до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів, але скаржник при цьому належним чином не обґрунтував у своїй касаційній скарзі наявність хоча б однієї з підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами    1- 3    частини    2 статті 287 ГПК України.
53. За таких обставин, а саме за відсутності підтвердження будь-якої з інших підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами    1,    2,    3    частини    2 статті 287 ГПК України, колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про неповне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, зокрема, двох проєктів землеустрою, розроблених щодо таких об`єктів: пляж "Центральний" (м.    Київ, Дніпровський р-н, р. Дніпро, острів    Труханів); пляж "Передмістна слобідка" і пляж    "Золотий" (м. Київ, Дніпровський р-н, р.    Дніпро, острів Венеціанський), кошториси вартості проєктів землеустрою, які стосуються зазначених об`єктів.
54. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши зібрані в справі докази в їх сукупності, дійшли правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на недоведеність в діях відповідача всіх необхідних елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, достатніх для покладання на Товариство відповідальності у виді відшкодування збитків.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
55. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
56. Отже, зазначені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини    2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, а інші доводи скаржника не спростовують висновку судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.
57. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про необґрунтованість позову, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
58. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
59. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
60. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею    300 ГПК України, колегія суддів вважає, що викладені у касаційній скарзі доводи позивача не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, в зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.
Розподіл судових витрат
61. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва "Плесо" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від    29.07.2025 у справі №    910/15434/24 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                          Т. Б. Дроботова

                                                                                          Н. О. Багай