УХВАЛА

12 січня 2026 року 
м. Київ
справа №518/754/25
адміністративне провадження № К/990/54277/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М. В., Желєзного І. В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року
у справі № 518/754/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділення поліції № 2 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив :
- скасувати постанову серії ЕНА №4531232 від 18.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Ширяївським районним судом Одеської області рішенням від 05 червня 2025 року, залишеним без змін поставною П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого інспектора відділення поліції № 2 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Шоломінського Івана Олександровича, серії ЕНА №4531232 від 18.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення надіслано до відділення поліції № 2 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області на новий розгляд.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 302,80 грн.
14 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 518/754/25 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 05 червня 2025 року у справі № 518/754/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов таких висновків.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про відмову ухвалити додаткове рішення.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення, не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.
Дослідивши зміст заяви, судом апеляційної інстанції установлено, що позивач зазначив, що при розгляді справи судом не вирішено питання про розподіл судових витрат понесених ним в судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення, виходив з того, що відповідно пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд може ухвалити додаткове рішення за умови, якщо таке питання не вирішено під час ухвалення судового рішення у справі.
Так суд виходив з наступного.
Як свідчить постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року, суд апеляційної інстанції відмовив позивачу у відшкодовуванні сплаченого судового збору на підставі положень статті 139 КАС України, з огляду на те, що рішення суду першої інстанції було залишено без змін.
Тобто, суд апеляційної інстанції, вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а відтак відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення.
Щодо судових витрат на проїзд, суд зазначив, що колегія суддів пропонувала позивачеві провести розгляд справи в режимі відеоконференції, проте він наполіг на особистій участі в кожному судовому засіданні .Оцінюючи відповідні витрати у взаємозв`язку з фактом неминучості їх настання, колегія суддів вважала, що у задоволенні відшкодування витрат на проїзд також слід відмовити.
Також в постанові суду апеляційної інстанції вирішено питання щодо стягнення комісії банку за перерахування судового збору.
Суд касаційної інстанції погоджується з указаними висновками суду апеляційної інстанції та зазначає, що відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Водночас заявником не доведено, що судом апеляційної інстанції не було ухвалено рішення щодо судових витрат та не спростовано висновків суду апеляційної інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі від 23 жовтня 2025 року.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до порушень, на думку скаржника, норм процесуального права судом апеляційної інстанції при розгляді апеляцій позивача та відповідача на рішення суду першої інстанції. Питання щодо судових витрат фактично вирішено в постанові суду апеляційної інстанції, яка не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на зазначене, Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, правильно застосував положення частини четвертої статті 252 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
За таких обставин у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі № 518/754/25 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, частиною другою статті 329 та статтею 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі № 518/754/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді  М. В. Білак

І. В. Желєзний