ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/1224/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,
представників учасників справи:
ОСОБА_1 - не з`явився,
Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "ВІЛЬЯМС" - не з`явився
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 (колегія суддів: Філінюк І.Г., Аленін О.Ю., Богатир К.В.)
у справі за позовом ОСОБА_1 
до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "ВІЛЬЯМС" (далі - ЖБК "Вільямс")
про визнання недійсним рішення, договору та стягнення 1 982 656,63 грн,
ВСТУП
1. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання щодо підстав та умов для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі (застосування статей 129 та 130 Господарського процесуального кодексу України).
2. Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги, виходячи з таких мотивів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
3. У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до ЖБК "Вільямс" про:
- визнання недійсним рішення зборів уповноважених кооперативу ЖБК "Вільямс" від 03.03.2023 про виключення ОСОБА_1 з ЖБК "Вільямс";
- визнання недійсним договору (персональний меморандум асоційованого члена кооперативу від 15.09.2021 №В/2888415317 та інструктивна декларація від 15.09.2021 №В/2-2/1/6-П, укладеного між ОСОБА_1 та ЖБК "Вільямс";
- стягнення з ЖБК "Вільямс" на користь ОСОБА_1 1 189 205,00 грн, сплачених ОСОБА_1 як пайовий внесок, у порядку двосторонньої реституції за недійсним правочином або як безпідставно набуті кошти;
- стягнення з ЖБК "Вільямс" на користь ОСОБА_1 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі, що буде розрахований позивачем за весь період прострочення (станом на дату ухвалення рішення суду) попередній розрахунок штрафних санкцій станом на 21.03.2025 становить 123 655,33 грн, остаточна сума буде уточнена в судовому засіданні; 
- стягнення з ЖБК "Вільямс" на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат у розмірі, що буде розрахований позивачем за весь період прострочення (станом на дату ухвалення рішення суду) попередній розрахунок інфляційних втрат станом на 21.03.2025 становить 669 796,30 грн, остаточна сума буде уточнена в судовому засіданні.
4. Господарський суд Одеської області ухвалою від 15.07.2025 задовольнив клопотання ЖБК "Вільямс" про закриття провадження у справі в частині позовних вимог (про визнання недійсним договору (персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу та інструктивної декларації), укладеного між ОСОБА_1 та ЖБК "Вільямс"; стягнення з ЖБК "Вільямс" на користь ОСОБА_1 1 189 205,00 грн, сплачених як пайовий внесок, а також 3% річних та інфляційних втрат).
5. Господарський суд Одеської області роз`яснив ОСОБА_1, що спір за відповідними вимогами підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
6. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 06.11.2025 ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 залишив без змін.
7. 11.11.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ЖБК "Вільямс" про ухвалення додаткової постанови про стягнення витрат на правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ЖБК "Вільямс" в сумі 40 000 грн.
8. На підтвердження понесених витрат ЖБК "Вільямс" надало:
- копію договору про надання правової допомоги від 22.07.2022 (далі - Договір про ПД);
- копію додаткової угоди №5 від 10.04.2025 до Договору про ПД;
- копію акта приймання - передачі послуг від 07.11.2025;
- докази оплати послуг.
9. 12.07.2022 ЖБК "Вільямс" та адвокат Чукітова В.В. уклали Договір про ПД, за умовами якого:
-  предметом договору є консультаційні та юридичні послуги по цивільній справі щодо захисту інтересів клієнта в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в органах внутрішніх справ, прокуратури, слідства, судових органах та інших;
- замовник сплачує виконавцю щомісячну винагороду згідно виставленого рахунку (п.4.1);
- замовник здійснює оплату за цим договором багаторазово в готівковому порядку, а також безготівковому порядку платіжним дорученням на поточний рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку (п.5.1);
- щомісячно або після закінчення певних етапів надання послуг виконавець надсилає замовнику разом із рахунком фактурою акт приймання-передачі послуг у двох примірниках; замовник підписує, датує, і повертає виконавцю один примірник такого акту приймання-передачі або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 5 (п`яти) днів не одержить від замовника підписаний акт приймання-передачі або мотивовану відмову від його підписання, сторони визнають, що акт приймання-передачі вважається підписаним, а послуги наданими виконавцем і прийнятими замовником в обсязі і на умовах, зазначених у такому акті приймання-передачі (п.5.2);
- договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.7.1).
10. 10.04.2025 ЖБК "Вільямс" та адвокат Чукітова В.В. уклали додаткову угоду №5, відповідно до якої адвокатський супровід судової справи №916/1224/25 за позовом ОСОБА_1 до ЖБК "Вільямс" про визнання недійсним рішення зборів, визнання недійсним договору, стягнення коштів, 3%, інфляційних втрат та судових витрат у суді апеляційної інстанції становить 40 000 гривень.
11. Відповідно до акта приймання - передачі послуг від 07.11.2025 обсяг виконаних робіт складається з такого:
- правовий аналіз апеляційної скарги та пошук відповідної судової практики;
- складання, оформлення відзиву та клопотання про закриття провадження у справі;
- участь у судових засіданнях (2 судових засідання).
Короткий зміст додаткової постанови суду апеляційної інстанції
12. Південно-західний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 24.11.2025 заяву ЖБК "Вільямс" задовольнив частково; стягнув з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "ВІЛЬЯМС" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
13. Додаткова постанова суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема, таким:
- ЖБК "Вільямс" надало належні докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката у суді апеляційної інстанції;
- враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), дослідивши докази, надані відповідачем на підтвердження судових витрат, зважаючи на незначну складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів, позиція та аргументи відповідача протягом апеляційного перегляду справи не змінювались від позиції, наданої в суді першої інстанції, за час апеляційного перегляду ЖБК "Вільямс" надало відзив на апеляційну скаргу, який за своїм змістом є аналогічною позицією викладеною у відзиві на позов в суді першої інстанції, враховуючи заперечення позивача на заяву про розподіл судових витрат, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ЖБК "Вільямс" про розподіл судових витрат, а саме шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК "Вільямс" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у суді апеляційної інстанції, а в решті вимог заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити;
- сума, на переконання суду апеляційної інстанції, є обґрунтованою, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності її розміру, є співрозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт (наданими послугами), а відтак, підлягає відшкодуванню на користь ЖБК "Вільямс" за рахунок ОСОБА_1
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
14. 28.11.2025 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ЖБК "Вільямс" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
15. Скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК та зазначає, зокрема, таке:
- суд апеляційної інстанції порушив статті 129, 130 ГПК, не застосував спеціальну норму ч.5 ст.130 ГПК, натомість помилково застосував ст.129 ГПК;
- суд апеляційної інстанції не врахував усталені правові позиції Верховного Суду щодо застосування ч.5 ст.130 ГПК (Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №640/1029/18, Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, Верховного Суду від 09.07.2019 у справі №922/592/17, Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №921/811/21, Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №925/1372/21);
- відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування ч.5 ст.130 ГПК у подібних правовідносинах у сукупності таких обставин, які мають місце у цій справі: 1) вирішення питання про компенсацію витрат на стадії апеляційного перегляду ухвали про закриття провадження; 2) одночасна відсутність розгляду справи по суті та відсутність сторони, на користь якої ухвалено рішення; 3) звернення відповідача із заявою про компенсацію витрат лише після апеляційного розгляду, тобто не у межах ухвали про закриття провадження; 4) необхідність оцінювання не лише дій позивача, але й їх впливу на виникнення та необхідність понесення витрат саме на стадії апеляційного перегляду ухвали суду; 5) відсутність у матеріалах справи конкретних доказів "необґрунтованих дій позивача".
16. 23.12.2025 через систему Електронний суд надійшов відзив ЖБК "Вільямс", в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану додаткову постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
17. У відзиві ЖБК "Вільямс" зазначає, зокрема, таке:
- наведена скаржником судова практика не може вважатися релевантною до цієї справи, оскільки провадження було частково закрито, а відповідач не звертався до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації витрат на правничу допомогу за вимогами, за якими провадження було закрито; позивач оскаржив ухвалу про закриття до суду апеляційної інстанції, а відповідач скористався своїм правом звернутися із заявою про розподіл судових витрат;
- доводи скаржника зводяться до його незгоди із стягненням судових витрат на правничу допомогу, а не до наявності порушень норм процесуального права;
- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача складає 10 000 грн, що включає витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
18. 04.01.2026 через систему Електронний суд надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , в яких просить розгляд касаційної скарги провести без його участі, долучити письмові пояснення та відмовити у задоволенні заяви відповідача про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції та зазначає, зокрема, таке:
- відповідач детально переказує умови рамкового договору 2022 року; не надає жодної калькуляції; не розкриває, з чого саме складається сума 10 000 грн;
- відповідач подав суду не розрахунок, а загальну довідку про існування договору з адвокатом;
- адвокат Чукітова В.В. системно заявляє ідентичний розмір витрат у сумі 10 000,00 грн у різних, за своєю природою та стадіями розгляду, судових справах, незалежно від обсягу виконаних адвокатом робіт; складності спору; стадії судового процесу;
- заявлена відповідачем сума витрат на професійну правничу допомогу має формальний та шаблонний характер, не відображає реальний обсяг виконаних робіт і фактично спрямована на перекладення на іншу сторону необґрунтованих та непропорційних витрат, у зв`язку з чим підлягає зменшенню, а за відсутності належного розрахунку - відмові у її відшкодуванні.
19. 10.01.2026 через систему Електронний суд надійшло клопотання ЖБК "Вільямс" про повернення письмових пояснень без розгляду, в якому вказує, що подання письмових пояснень до суду касаційної інстанції дозволяється лише з дозволу суду; скаржник не зазначив, у чому саме полягає необхідність розгляду цих пояснень, а також не обґрунтував, яким чином їх неприйняття може призвести до порушення принципу всебічності та повноти розгляду справи.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
20. Верховний Суд ухвалою від 15.12.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , розгляд касаційної скарги призначив у відкритому судовому засіданні на 21.01.2026.
21. Судове засідання, призначене на 21.01.2026, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Кібенко О.Р. на лікарняному. Верховний Суд ухвалою від 26.01.2026 повідомив учасників справи, що її розгляд відбудеться 02.02.2026.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо застосування статей 129, 130 ГПК
22. Суд першої інстанції ухвалою від 15.07.2025 закрив провадження у справі в частині позовних вимог; роз`яснив позивачу, що спір за відповідними вимогами підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
23. Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
24. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 06.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 залишив без змін.
25. ЖБК "Вільямс" звернулося до апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 40 000 грн.
26.  Південно-західний апеляційний господарський суд оскаржуваною додатковою постановою заяву ЖБК "Вільямс" задовольнив частково, стягнувши 10 000 грн витрат на правничу допомогу.
27. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував спеціальну норму ч.5 ст.130 ГПК, натомість помилково застосував ст.129 ГПК; посилається на не врахування висновків Верховного Суду, а також їх відсутність (підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК).
28. Верховний Суд звертає увагу, що оскаржувана додаткова постанова є похідним судовим рішенням (а також невід`ємною частиною) від постанови суду апеляційної інстанції, якою переглянуто ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі (ухвала, передбачена п.13 ч.1 ст.255 ГПК).
29. Відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені, зокрема, в п.13 ч.1 ст.255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
30. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абз.2 ч.2 ст.287 ГПК).
31. Отже, скаржник помилково ототожнює підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1-4 ч.2 ст.287 ГПК, які стосуються виключно випадків оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК (зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції), та підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК, що врегульовані окремо.
32. Виключні випадки, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК (на які посилається скаржник), не застосовуються в контексті підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст.287 ГПК.
33. За таких обставин посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду та відсутність таких висновків можуть братися до уваги лише як допоміжні аргументи, оскільки відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
34. Дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви оскаржуваного судового рішення та доводи касаційної скарги і відзиву на неї, Верховний Суд дійшов таких висновків.
35. Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц, постановах Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №907/418/21, від 27.03.2023 у справі №910/25118/15).
36. Відповідно до частин 1, 3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
37. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини 1, 2 ст.126 ГПК).
38. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК, якою передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
39. Разом з тим, ч.5 ст.130 ГПК, на необхідності застосування якої наполягає скаржник, встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
40. Як вже зазначалося, суд першої інстанції ухвалою від 15.07.2025 закрив провадження у справі в частині позовних вимог; роз`яснив позивачу, що спір за відповідними вимогами підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
41. Відповідно до ч.3 ст.2 ГПК основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, диспозитивність.
42. Диспозитивність господарського судочинства полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини 1, 2 ст.14 ГПК).
43. Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі №914/3203/21 зазначив, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
44. Керуючись принципом диспозитивності, позивач скористався своїм правом, передбаченим п.8 ч.3 ст.2, ст.17, п.5 ч.1 ст.42, ч.5 ст.231, ст.254 ГПК, на апеляційне оскарження ухвали суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.
45. У свою чергу, ст.16 ГПК передбачає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
46. Оскільки позивач звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу суду про закриття провадження, відповідач скористався своїм правом на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
47. Згідно з п.12 ч.3 ст.2 ГПК однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
48. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
49. При цьому судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази (ч.1 ст.232 ГПК). Тобто не лише рішення по суті, а й ухвали, якими вирішуються процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду тощо та, відповідно, постанови суду апеляційної інстанції, якими такі ухвали переглянуто (частини 2, 4 ст.232 ГПК).
50. Також Верховний Суд звертає увагу, що до основних засад (принципів) господарського судочинства відноситься і принцип пропорційності, зміст якого розкрито у ст.15 ГПК, де, у свою чергу, вказано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
51. Оскільки апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги позивача та залишив оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі без змін, то судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу, понесені ним під час апеляційного провадження (ініційованого позивачем), підлягають відшкодуванню в силу приписів п.12 ч.3 ст.2 ГПК шляхом їх стягнення із позивача (ініціатора апеляційного провадження).
52. Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, наведені ним у відзиві, про те, що позивач замість звернення до суду цивільної юрисдикції з відповідними вимогами, подав апеляційну скаргу; після відмови у її задоволенні представник відповідача правомірно звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткової постанови, оскільки адвокатом було підготовлено відзив на апеляційну скаргу та здійснено представництво інтересів відповідача у судових засіданнях.
53. При цьому Верховний Суд відхиляє доводи скаржника щодо необхідності застосування ст.130 ГПК, оскільки предметом дослідження у цьому касаційному провадженні є питання обґрунтованості стягнення судових витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у суді апеляційної інстанції у зв`язку із розглядом апеляційної скарги позивача. 
54. Натомість питання щодо стягнення таких судових витрат, понесених у суді першої інстанції у зв`язку із закриттям провадження у справі, судом касаційної інстанції у цьому провадженні не розглядається.
55. Із цих же підстав необґрунтованим є посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №925/1372/21 (скарга на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023), від 18.12.2019 у справі №640/1029/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 11.05.2023 у справі №921/811/21, в яких досліджувалися підстави для стягнення судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі (справа №640/1029/18) чи залишенням позову без розгляду (справи №925/1372/21, №922/3787/17, №922/592/17, №921/811/21), тобто правовідносини у яких є неподібними до справи, що переглядається.
56. У той же час висновки, викладені у постанові від 20.06.2023 у справі №925/1372/21 (скарга на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023), навпаки узгоджуються із наведеним Верховним Судом вище у цій постанові: "4.5. …розглядаючи заяву позивача та ухвалюючи оскаржувану додаткову постанову суд апеляційної інстанції керувався положеннями статті 129 ГПК України, при цьому положення частини 5 статті 130 ГПК України застосовано не було. Загалом положення частини 5 статті 130 ГПК України застосуванню не підлягали, оскільки вони визначають право відповідача на звернення до суду з вимогою про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Проте, апеляційний господарський суд у цьому разі розглядав заяву позивача про розподіл судових витрат понесених останнім за наслідками розгляду та часткового задоволення його апеляційної скарги".
57. Отже, переглядаючи у касаційному порядку оскаржуване судове рішення, Верховний Суд не виявив порушення норм процесуального права (статей 129, 130 ГПК), у зв`язку із чим касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
59. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
60. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі №916/1224/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець