ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року 
м. Київ

cправа №   927/1104/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Міщенко І. С.,  
розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Городного Юрія Миколайовича
про ухвалення додаткового рішення 
у справі № 927/1104/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монофіламент"
до фізичної особи-підприємця Городного Юрія Миколайовича,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укркорд", 
про розірвання договору та стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
Хронологія спору
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Монофіламент" (далі - ТОВ      "Монофіламент") звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до фізичної особи - підприємця Городного Юрія Миколайовича (далі - ФОП   Городний Ю. М.), у якому просило розірвати укладений ними договір про надання послуг від   17.07.2017 №   17/07 та стягнути з відповідача сплачені йому за цим договором кошти у розмірі 401   944,50   грн.
2.          15.04.2025 рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі №   927/1104/24 у задоволенні зазначеного позову відмовлено повністю.
3.          27.08.2025 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.04.2025 залишено без змін.
4.          04.11.2025 постановою Верховного Суду касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Монофіламент" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркорд" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 і рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.04.2025 у справі №   927/1104/24 залишено без змін.
Підстави прийняття додаткової постанови
5.          ФОП   Городний Ю. М. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №   927/1104/24, у якій просить стягнути з ТОВ   "Монофіламент" на його користь 20 000 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції. 
6.          20.11.2025 ухвалою Верховного Суду прийнято до розгляду заяву ФОП   Городного Ю. М. про ухвалення додаткового рішення у справі № 927/1104/24 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Позиція інших учасників справи
7.          25.11.2025 від ТОВ   "Монофіламент" до Верховного Суду надійшло заперечення щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, у яких позивач просить ухвалити додаткове рішення у справі № 927/1104/24, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги за розгляд справи Верховним Судом у розмірі 4 000 грн.
Позиція Верховного Суду
8.          Як зазначено у статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
9.          Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, що унормовано у пункті 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
10.          За змістом статті 16 цього Кодексу учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
11.          Водночас у статті 124 ГПК України викладено вимоги щодо попереднього визначення суми судових витрат.
12.          Так, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
13.          Відповідно до частин першої, другої статті 126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
14.          У пунктах 1, 2 абзацу 2 частини другої цієї статті також передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
15.          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
16.          Загальне правило розподілу судових витрат врегульоване частиною четвертою статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову ? на відповідача; 2) у разі відмови в позові ? на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
17.          Як передбачено у частині восьмій статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
18.          У цій справі ФОП   Городний Ю. М. у поданому 27.10.2025 до Верховного Суду відзиві на касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Монофіламент" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укркорд" повідомив про те, що згідно з Додатковою угодою від 22.10.2025 № 3 до Договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024 сторони домовились, що додатково вартість послуг адвоката за представництво та захист інтересів відповідача у Верховному Суді щодо оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області і постанови Північного апеляційного господарського суду у справі № 927/1104/24 складає 20   000   грн.
19.          Також зазначив, що розмір винагороди за надання правничої допомоги визначений між сторонами у вигляді фіксованої суми і не змінюється і залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, що підтверджується наданим Актом здачі-прийняття послуг від 22.10.2025 № 3. 
20.          З наведеного вбачається, що відповідачем дотримано вимоги частини першої статті 124 ГПК України та частини восьмої статті 129 цього Кодексу як щодо подання попереднього (орієнтовного) розрахунку відповідних витрат, так і щодо подання доказів їх понесення.
21.          Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
22.          За змістом пункту 4 частини першої статті 1 названого Закону договір про надання правничої допомоги ? домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
23.          На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції в розмірі 20   000 грн ФОП   Городний Ю. М. до відзиву на касаційні скарги додав копії таких документів, що підписані сторонами та скріплені їх печатками:
?          додаткової угоди від 17.10.2025 № 3 до договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024, у якому визначено погоджену сторонами вартість послуг Адвоката із зазначенням предмета надання послуг;
?          акта здачі-прийняття послуг від 22.10.2025 № 3 з детальним описом робіт, послуг, згідно з яким адвокатом було виконано роботи (надано послуги) на 20   000   грн.
24.          Копія договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024 міститься в матеріалах справи (т. 2, а. с. 73-74). 
25.          Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (додаткова постанова Великої   Палати Верховного Суду від   07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
26.          Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має керуватись загальним правило розподілу судових витрат визначеним в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
27.          Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
28.          При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
29.          Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
30.          Аналогічні висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
31.          Разом з тим процесуальне законодавства надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
32.          У цій справі у поданих запереченнях на заяву ФОП   Городного Ю. М. про ухвалення додаткового рішення ТОВ   "Монофіламент" просить відмовити в її задоволенні та стягнути витрати на надання правничої допомоги у розмірі 4 000 грн, оскільки відповідачем не надано доказів, що підтверджує фактичну сплату 20 000 грн, а отже заявлені витрати не є належно доведеними, що є підставою для відмови у стягненні повної суми. 
33.          Зокрема, ТОВ   "Монофіламент" стверджує, що у Акті здачі-прийняття робіт № 3 відбувається необґрунтоване розділення функціонально єдиної роботи, а саме: ознайомлення з касаційними скаргами (5 000 грн) і складання та подання відзиву на касаційні скарги (15 000 грн).
34.          Вважає, що ознайомлення з матеріалами касаційних скарг та аналіз судової практики є обов`язковими підготовчими діями, які включаються до послуги зі складання процесуального документа. Окреме тарифікування "Ознайомлення" призводить до штучного завищення обсягу виконаної роботи, у зв`язку з чим, сума у розмірі 5 000 грн є надмірною та не відповідає критерію обсягу наданих послуг і підлягає виключенню.
35.          Також позивач зазначив про відсутність витраченого часу на участь у судовому засіданні, оскільки представник відповідача не брав участі у судовому засіданні, а також зазначив про низьку складність справи на стадії касації, а отже вважає, що сума у розмірі 15 000 грн за подання відзиву на касаційні скарги є надмірною. 
36.          Отже, позивач вважає, що з урахуванням виключення суми у розмірі 5 000 грн за штучно подвоєну послугу та необхідність значного зменшення суми у розмірі 15   000 грн, через низьку складність справи та економію часу адвоката на участь у судовому засіданні, обґрунтованим розміром витрат на складання відзиву у цій справі становить 4 000 грн. 
37.          Визначаючи суму відповідного відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
38.          Проаналізувавши доводи позивача з урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що викладені ним заперечення є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача чи для зменшення розміру заявлених ним до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
39.          Перелік та обсяг наданих за договором послуг, а також долучені докази, дозволяють встановити фактичне надання адвокатом правничої допомоги ФОП   Городного Ю. М. за додатковою угодою від 17.10.2025 № 3 до договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024 при розгляді справи № 927/1104/24 у суді касаційної інстанції у відповідному обсязі.
40.          Водночас згідно з позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, висловленою у постанові від 03.10.2019 у справі №   922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
41.          Наведене спростовує доводи позивача про те, що за відсутності доказів оплати наданої правничої у задоволенні заяви ФОП   Городного Ю. М. слід відмовити. 
42.          Крім того, у своїх запереченнях ТОВ   "Монофіламент" не доводить з наведенням відповідного належного мотивування неспівмірності суми витрат відповідача на правничу допомогу зі ступенем складності справи чи невідповідності наданих послуг принципам адекватності, співмірності, необхідності, реальності, фінансового стану сторін тощо.
43.          Окрім цього, ТОВ   "Монофіламент" при поданні позову до Господарського суду Чернігівської області, зокрема, саме просило стягнути з ФОП   Городного Ю. М. судові витрати на правничу допомогу у розмірі 70   000   грн, чим додатково підкреслюється непослідовність його доводів про "нескладність" зазначеної справи.
44.          Також з огляду на погодження фіксованого розміру гонорару (пункти 19, 23 цієї додаткової постанови) Суд відхиляє викладені у пунктах 33-35 цієї додаткової постанови доводи, оскільки фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №   922/1964/21).
45.          Верховний Суд враховує, що доводи позивача, викладені ним у запереченнях, є суто декларативними та не містять належного обґрунтування щодо непропорційності чи неспівмірності визначеної заявником суми, тобто не доводять обставин, за наявності яких Верховний Суд має підстави визначити інший розмір судових витрат, ніж той, що був доведений стороною.
46.          Сама лише незгода однієї сторони з розміром визначених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, без належного доведення їх неспівмірності не може бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
47.          З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, ураховуючи усі наведені сторонами доводи, їх обґрунтування та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ТОВ   "Монофіламент" на користь ФОП   Городного Ю. М. судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 20 000 грн.
48.          Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати ? без повідомлення учасників справи.
Висновки Верховного Суду
49.          Отже, враховуючи викладене, заява ФОП   Городного Ю. М. про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 244, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву фізичної особи-підприємця Городного Юрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 927/1104/24 задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монофіламент" (код   ЄДРПОУ 38137725) на користь фізичної особи-підприємця Городного Юрія Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції. 
3. Доручити Господарського суду Чернігівської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови. 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       О. В. Случ

Судді                                                                                           Н. О. Волковицька

                                                                                            І. С. Міщенко