ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/1358/25
адміністративне провадження № К/990/33633/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий - Стародуб О.П.,
судді - Кравчук В.М., Стеценко С.Г.
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 (суддя Шувалова Т.О.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 (судді Капустинський М.М., Шидловський В.Б., Сапальова Т.В.)
у справі № 240/1358/25 за позовом ОСОБА_1 до Звягельської міської ради Житомирської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім» про визнання протиправним та нечинним рішення, -
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними та нечинним пункт 3 розділу - Порядок організації та провадження конкурсного відбору Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки, затвердженої рішенням Звягельскої міської ради №1379 від 19.12.2024 в частині, що до заяви на отримання співфінансування мають бути додані:
1) витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (на які були запрошені/присутні депутати), де було прийнято рішення про готовність взяти участь у спільному фінансуванні робіт та визначення уповноваженої особи на представлення проєкту, ведення перемовин та підписання Угоди про дольову участь у співфінансуванні робіт.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуване рішення стосується діяльності ОСББ, незаконно дає можливість голові правління ОСББ «Наш дім», в складі якого десять будинків, в порушення вимог законів і статуту ОСББ приймати рішення стосовно управління майном без участі позивача і належної кількості співвласників та незаконно витрачати кошти бюджету міської територіальної громади. 
Позивач вважає, що окремими положеннями вказаної Програми суб`єкта владних повноважень можуть бути порушені його права і законні інтереси як члена громади і співвласника ОСББ.
Також зазначає про те, що на виконання вказаної програми за період 2022-2024 роки за сфальсифікованими протоколами «прибудинкових зборів», без участі співвласників об`єднання у зборах, без повідомлення позивача про збори і без його участі у зборах, незаконно витрачено кошти в 2023 році на загальну суму 296855,00 грн та в 2024 - 88849,00 грн і 207131 грн коштів міського бюджету. 
На думку позивача, затвердження Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки є продовженням порушення Законів України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». 
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Дім» є юридичною особою (надалі ОСББ - «Наш Дім»), створено власниками квартир багатоквартирного будинку №7 по вул. Замковій, в м.Звягель Житомирської області. Створення об`єднання затверджено рішенням виконавчого комітету Новоград - Волинської міської ради від 29.03.2000 № 101.
Статут ОСББ «Наш дім» затверджено рішенням загальних зборів співвласників об`єднання (протокол засідання членів правління ОСББ «Наш дім» від 19.11.2015 №4).
Позивач з 12.01.2000 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є співвласником ОСББ «Наш дім».
За умовами п. 7.1, п.7.2, 7,5 розділу 7 Статуту ОСББ «Наш дім» органами управління об`єднання є загальні збори його співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління Об`єднання є загальні збори, які скликаються не рідше одного разу на рік. Загальні збори скликаються правлінням або за ініціативою не менше 20% співвласників об`єднання.
Відповідно до частини першої статті 1 Регламенту Звягельської міської ради восьмого скликання, затвердженого рішенням Звягельської міської ради восьмого скликання від 23.12.2020 № 20, Звягельська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє Звягельську міську територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими законодавчими актами та цим Регламентом.
19.12.2024 на п`ятдесят восьмій сесії Звягельської міської ради восьмого скликання прийнято рішення № 1379 Про затвердження Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки (далі Програма).
Згідно з пунктом 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми в заяві зазначається сума дольової участі, яку гарантують забезпечити співвласники будинку. До заяви на отримання співфінансування мають бути додані, зокрема: витяг з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (на які були запрошені / присутні депутати), де було прийнято рішення про готовність взяти участь у спільному фінансуванні робіт та визначення уповноваженої особи на представлення проєкту, ведення перемовин та підписання Угоди про дольову участь у співфінансуванні робіт.
Позивач вважає, що в цьому пункті порушеного його права як члена громади та співвласника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім», до складу якого входить будинок АДРЕСА_2 . 
На думку позивача, посилання відповідача на необхідність додання до заяви на отримання співфінансування витягу з протоколу «загальних зборів співвласників будинку» суперечить вимогам статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» і Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки закони не містять окремого визначення «збори співвласників будинку» та не визначають їх компетенцію.
Не погоджуючись з п. 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми в частині надання до заяви на отримання співфінансування витягу з протоколу загальних зборів співвласників будинку відповідно до статті 10 Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», позивач звернувся з позовом до суду. 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.01.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірний пункт 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми містить посилання на обидва закони, що надає можливість надавати разом із заявою відповідні протоколи зборів, в залежності від того, хто звертається із заявою: ОСББ або співвласники багатоквартирних будинків, в яких не створено ОСББ.
Також суди виходили з того, що спірний пункт 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми не позбавляє позивача права, як співвласника ОСББ «Наш дім», надавати відповідачу протоколи загальних зборів ОСББ «Наш дім» на підставі статті 10 Закону № 2866-III.
Покликаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач відмовив у прийнятті протоколів загальних зборів ОСББ «Наш дім», посилаючись на їх невідповідність вимогам спірного пункту 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми, суди не вбачали порушень прав позивача як співвласника ОСББ «Наш дім» спірним рішенням відповідача.
Покликаючись на те, що позивач фактично не згоден з процедурою проведення зборів головою ОСББ "Наш дім" та оформленими ним протоколами зборів, суди вважали, що позивач як співвласник ОСББ наділений правом оскаржити у порядку господарського судочинства рішення загальних зборів, оформлені протоколами, які, на його думку, порушують його права як співвласника.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, покликався на відсутність порушених прав позивача. 
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою.
В обґрунтування касаційної скарги позивач покликається на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема, покликається на те, що зміст Програми та окремих її положень не містять чіткого розмежування та відповідних посилань на збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а натомість посилаються лише на «збори співвласників багатоквартирного будинку». Відсутність чіткого визначення кола учасників Програми, які мають право подавати відповідні протоколи, створює правову невизначеність. 
Таке формулювання програми, на думку позивача, дає можливість зацікавленим сторонам подавати протоколи «прибудинкових зборів», не передбачених законами №2866-ІІІ, №417-VІІІ, замість протоколів загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, не скликаючи збори об`єднання в цілому. Та в подальшому призвести до неправомірного використання коштів як власників об`єднання, так і коштів місцевого бюджету, що підтверджується фактами застосування аналогічних програм у попередні роки. 
Порушення норм процесуального права позивач вбачає в тому, що суд першої інстанції призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і розглянув справу, яка підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, в письмовому провадженні, чим позбавив його права брати участь в судових засіданнях, заявляти клопотання, подавати докази. 
Таке порушення, на думку позивача, серед іншого впливає на права та інтереси необмеженої кількості осіб, на яких поширюється дія оскарженого нормативно-правового акта (на співвласників ОСББ і членів Звягільської територіальної громади). 
Покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2022 у справі №160/9717/21, щодо недотримання судами порядку розгляду справ, визначених ст.ст.264-265 КАС України, зазначає, що таке порушення є суттєвим порушенням норм процесуального права та є підставою для направлення справи на новий судовий розгляд. 
Крім того, покликається на те, що рішення загальних зборів об`єднання співвласників можуть бути оскаржені в судовому порядку. Водночас, законодавство не передбачає процедури оскарження рішень «загальних зборів співвласників будинку», що свідчить про невизначеність статусу таких зборів та про відсутність належного правового механізму їх оскарження. 
Також покликається на неврахування судами правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.03.2023 у справі 140/13065/21. 
Просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
Копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією скарги та доданими до неї документами доставлено до електронного кабінету третьої особи 26.08.2025 о 19:17, однак ОСББ «Наш дім» не скористалось правом подати відзив на касаційну скаргу. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
У статті 4 КАС визначено терміни «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт»:
нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема в постановах від 21.12.2019 у справі № 826/14366/15, від 09.04.2020 у справі № 807/150/16, від 24.06.2021 у справі № 560/3160/20, від 01.02.2022 у справі № 160/1936/21.
Предметом оскарження в межах розгляду цієї справи є пункт 3 Розділу «Порядок організації та проведення конкурсного відбору» Програми фінансової підтримки співвласників багатоквартирних будинків на 2025-2027 роки, затвердженої рішенням сесії Звягельської міської ради від 19.12.2024. 
Відповідно до пункту 3 Розділу «Визначення проблем, на розв`язання яких спрямована програма» програма спрямована на залучення коштів співвласників багатоквартирних житлових будинків на утримання спільного майна. 
Відповідно до пункту 1 Розділу «Визначення мети програми» програма розроблена з метою зниження фінансового навантаження на власників багатоквартирного житлового фонду при проведенні капітальних ремонтів спільних елементів багатоквартирних житлових будинків. 
За своїм змістом зазначена Програма розрахована на невизначене коло осіб та багаторазове застосування протягом тривалого часу, Програмою встановлено загальні умови, порядок, критерії, вимоги для участі в конкурсному відборі, що відносить її до числа нормативно-правових актів.
Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначенні статтею 264 КАС.
Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, для оскарження нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування передбачена інша процедура, ніж та, що передбачена для оскарження актів індивідуальної дії.
Такий порядок, серед іншого, передбачає обов`язкове оприлюднення інформації про розгляд справи для належного повідомлення усіх зацікавлених осіб.
При цьому, за правилами частини 7 статті 264 КАС України, якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. Скарги на судові рішення в цій справі таких осіб, якщо вони не брали участі у справі, залишаються без розгляду.
За таких обставин, дотримання порядку розгляду справ щодо оскарження нормативно-правового акту забезпечить дотримання прав усіх зацікавлених осіб на участь в розгляді цієї справи.
У постанові від 09.12.2020 №813/746/18 Верховний Суд дійшов наступного висновку:
«…для оскарження нормативно-правових актів місцевого органу виконавчої влади передбачена інша процедура, ніж та, що передбачена для оскарження актів індивідуальної дії. Зважаючи на можливість багаторазового застосування нормативно-правового акта та поширення відповідних вимог на невизначене коло осіб, у випадку відкриття провадження у справі щодо оскарження нормативно-правового акта відповідач повинен виконати покладений на нього судом обов`язок опублікувати оголошення про це у виданні, в якому вказаний акт був або мав бути офіційно оприлюднений з урахуванням правил Указів Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ним чинності" від 10 червня 1997 року № 503/97, "Про опублікування актів законодавства України в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 13 грудня 1996 року № 1207/96.
Недотримання встановленого законом спеціального порядку розгляду спорів про визнання нечинним нормативно-правого акта є істотним порушенням процесуального права, який впливає на права та інтереси інших осіб, на яких поширюється дія нормативно-правового акта.»
Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.04.2021 у справі №260/1336/18 та від 20.12.2019 №520/14995/16-а, від 24.10.2023 №380/15810/21.
З матеріалів справи вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій, перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям визначених частиною третьою статті 2 КАС України, не взяли до уваги, що оскаржуване рішення відноситься до нормативно-правових актів, що має значення для визначення порядку розгляду адміністративної справи, та не розглянули справу відповідно до приписів статті 264 КАС України.
Водночас, дотримання такого порядку є важливим для цієї категорії публічно-правових спорів з огляду на те, що законодавством передбачено як особливий порядок прийняття нормативно-правових актів так і особливий порядок їх оскарження, з обов`язковим оприлюдненням інформації про таке оскарження.
Крім того, відповідно до частини восьмої статті 264 КАС України адміністративна справа щодо оскарження нормативно-правових актів вирішується за правилами загального позовного провадження.
В порушення вимог частини восьмої статті 264 КАС України суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.2, п.4 ч.3 ст.353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; а також якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. 
За правилами ч. 4 статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Зважаючи на те, що відповідно до статті 353 КАС України порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, є безумовною підставою для скасування рішень судів першої та/або апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд, Суд не надає правову оцінку іншим доводам та мотивам касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу.
За таких обставин, враховуючи сформовану Верховним Судом практику щодо застосування статті 264 КАС України, касаційну скаргу слід задовольнити, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи суди мають взяти до уваги викладені у цій постанові висновки, виконати вимоги статті 264 КАС України та прийняти законні і обґрунтовані рішення з урахуванням особливостей провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 240/1358/25 скасувати.
Справу №240/1358/25 направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

В.М. Кравчук 

С.Г. Стеценко