УХВАЛА
26 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 164/1008/25
провадження № 51-254ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року та вирок Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до приписів п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу має право подати представник потерпілого - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ним в суді першої інстанції.
Так, за змістом оскарженого вироку, потерпіла ОСОБА_6 в суді першої інстанції зазначала, що примирилась із засудженим та просила призначити йому мінімальне покарання. Цей вирок ні потерпіла, ні її представник в апеляційному порядку не оскаржували.
Водночас скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що за наявності медичних документів, які свідчили про розлад психічної діяльності у ОСОБА_6 , не було призначено психіатричну експертизу, а також тим, що потерпілій не роз`яснено положення п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК (відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством). У скарзі адвокат просить скасувати вирок Маневицького районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року та вирок Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Однак у касаційній скарзі представник потерпілої не наводить обґрунтувань яким чином звернення з цією скаргою із указаними вище доводами та вимогами стосується інтересів потерпілої. 
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
З огляду на те, що касаційна скарга представника потерпілого не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 28 серпня 2025 року та вирок Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року, і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3