ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 941/593/23
провадження № 61-10002св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Петрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області в складі судді Шаєнко Ю. В. від 09 вересня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду в складі колегії суддів: Чельник О. І., Дуковський О. Л., Мурашко С. І. від 05 лютого 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , - третя особа - Петрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він з відповідачкою перебували у фактичних шлюбних відносинах, проте з 2011 року вони не проживали разом. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 СК України за вказівкою матері.
Посилаючись на те, що він не є батьком дитини, просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису від 26 січня 2012 року № 2 про народження дитини ОСОБА_3 , зробленого Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що у даній справі була призначена судово-генетична експертиза, яка була повернута без виконання, а тому можливість встановити факт біологічного батьківства позивача щодо дитини відсутня, оскільки доведеність кровної спорідненості батька із дитиною є предметом доказування по справі.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Т. Ю., задоволено частково. Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2024 року змінено, викладено мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виключив з його мотивувальної частини посилання на відсутність можливості встановити факт біологічного батьківства позивача щодо дитини, через відсутність висновку судової генетичної експертизи та не встановлення злісного ухилення відповідача від її проведення. Зазначено, що ОСОБА_1 обрано неправильний спосіб захисту за відсутності заяви іншої особи про визнання батьківства.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги 
30 липня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Петрівського районного суд Кіровоградської області від 09 вересня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 332/2901/15, від 24 листопада 2021 року у справі № 761/27802/19, від 03 серпня 2022 року у справі № 344/1962/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачка, як мати дитини, ухиляється від участі в експертизі та наданні експертам відповідних біологічних зразків, що як наслідок свідчить про небажання останньої отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства, а тому, відповідно до положень статті 109 ЦПК України, вважає, що у цій справі слід було визнати доведеним факт відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною відповідачки ОСОБА_3 та задовольнити позовні вимоги про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду 11 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 941/593/23 з Петрівського районного суду Кіровоградської області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року зазначену справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у фактичних шлюбних відносинах, які припинені з 2011 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_2 - матір`ю. Відомості про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2 від 26 січня 2012 року, вчинений Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області. 
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2023 року у справі за клопотанням позивача призначалася судово-генетична експертиза з метою встановлення кровного споріднення між ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведення якої було доручено експертам медико-генетичного центру ТОВ «МамаПапа».
Відповідно до листа медико-генетичного центру ТОВ «МамаПапа» від 25 квітня 2024 року №0125-24 експертом призначалася дата відбору зразків для проведення експертизи. ОСОБА_1 з`явився в призначений час та у нього було взято біологічні зразки, він пройшов ідентифікацію та фотофіксацію, однак експертиза не була проведена, оскільки відповідачка разом із дитиною, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася до експертної установи, що унеможливило її проведення. Про причину неявки відповідачкою не повідомлено. У зв`язку із зазначеним ухвала суду від 13 вересня 2023 року залишена без виконання. 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
Відповідно до частини другої статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи - один із доказів, які суд повинен оцінювати разом з іншими доказами, і є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).
У справі, яка переглядається, суди встановили, що експертом призначалася дата відбору зразків для проведення експертизи. ОСОБА_1 з`явився в призначений час та у нього було взято біологічні зразки, він пройшов ідентифікацію та фотофіксацію, однак експертиза не була проведена, оскільки відповідачка разом із дитиною, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася до експертної установи, що унеможливило її проведення. Про причину неявки відповідачкою не повідомлено. У зв`язку із зазначеним ухвала суду від 13 вересня 2023 року залишена без виконання.
Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Зазначена норма процесуального права є імперативною щодо правових наслідків ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі. Законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо провести експертизу для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 686/3582/16-ц (провадження № 61-6484св22)та інших.
Судова практика з указаного процесуального питання щодо застосування статті 109 ЦПК України є сталою та незмінною.
У справі, яка переглядається, відповідачка не з`явилась до експертної установи, саме її неявка призвела до неможливості проведення експертизи. 
Відмовляючи в задоволенні позову саме за підстав відсутності висновку експертизи, суди не звернули увагу на положення статті 109 ЦПК України, згідно з якою у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Установивши, що саме відповідачка не з`явилася на експертизу разом із дитиною для відібрання зразків, необхідних для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, суди всі негативні наслідки поведінки відповідача, передбачені статтею 109 ЦПК України, помилково поклали на позивача.
За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій не відповідають положенням статей 263-265 ЦПК України та є передчасними.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд у порушення статей 12, 89, 263 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув; не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не перевірив доводів позивача й не надав належної правової оцінки поданим ним доказам, дійшовши передчасного висновку про недоведеність позовних вимог.
Зазначене вище перешкоджає суду касаційної інстанції без встановлення вказаних фактичних обставин ухвалити правильне рішення по суті спору.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу положень статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2024 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська 	
Судді:	А. Ю. Зайцев 	
	Є. В. Коротенко 	
	В. М. Коротун 	
	М. Ю. Тітов