ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року
м. Київ

cправа № 640/23856/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.   М. - головуючого, Краснова Є.   В., Рогач Л.   І.,
секретар судового засідання Зайченко   О.   Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління справами Апарату Верховної Ради України
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 (колегія суддів: Скрипка І.   М. - головуючий, Гончаров С.   А., Тищенко А.   І.) та рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 (суддя Турчин С.   О.)
за позовом Управління справами Апарату Верховної Ради України
до Київської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Київська міська державна адміністрація
про визнання протиправним та скасування рішення,
за участю:
позивача: Кирсенко Є. Б. (самопредставництво)
відповідача: Литвиненко Ю. А.   (самопредставництво)
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1          Управління справами Апарату Верховної Ради України звернулося в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Київської міської ради, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 08.10.2015 №   119/2020 "Про надання статусу скверу земельній ділянці на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м. Києва".
1.2          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Київської міської ради від 10.07.2003 №   638-28/798 позивачу надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,17 га для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом на вул. Тропініна, 3-5 у Шевченківському районі м. Києва, а також видано Державний акт серії ЯЯ від 21.01.2005 №   389676 на право постійного користування земельною ділянкою. Однак Київська міська рада прийняла спірне рішення, яким припинила Апарату Верховної Ради України право постійного користування вказаною земельною ділянкою і надала їй статус скверу. Позивач зазначав, що про прийняття цього рішення йому стало відомо з мережі Інтернет 13.08.2021.
1.3          На думку позивача, спірне рішення Київської міської ради прийняте з порушенням статей 92, 141 Земельного кодексу України, воно порушує права позивача на користування земельною ділянкою, оскільки позивач добровільно не відмовлявся від земельної ділянки і планує використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням (для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом). Тому Управління справами Апарату Верховної Ради України зазначало, що рішення Київської міської ради від 08.10.2015 №119/2020 "Про надання статусу скверу земельній ділянці на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м. Києва" має бути визнане протиправним на підставі статті 152 Земельного кодексу України.
1.4          Відповідач заявив про застосування позовної давності.
1.5          Постановою Верховного Суду від 22.02.2024 частково задоволено касаційну скаргу Київської міської ради, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та постанову, закрито провадження у справі №   640/23856/21 та повідомлено, що справу може бути розглянуто в порядку господарського судочинства. Відтак ухвалою Верховного Суду від 04.03.2024 задоволено заяву Управління справами Апарату Верховної Ради України та передано цю справу до Господарського суду міста Києва.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 у позові відмовлено.
2.2          Суд зазначив, що з огляду на приписи статей 141, 149 та частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, статей 15, 16, 393 Цивільного кодексу України позовна вимога є правомірною, оскільки рада, приймаючи спірне рішення про припинення права постійного користування позивача та надання статусу скверу земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні Управління справами Апарату Верховної Ради України, яке є безстроковим та набуте згідно з державним актом, без належних на те законодавчо встановлених правових підстав, порушила та припинила право постійного користування позивача земельною ділянкою.
2.3          Однак суд відмовив у позові через пропуск позивачем позовної давності з огляду на те, що останній міг дізнатися з 08.12.2015 про оспорюване рішення, оскільки воно було опубліковано у газеті "Хрещатик" від 08.12.2015 випуск №   164. При цьому суд відхилив прохання позивача визнати поважними причини пропуску позовної давності та захистити порушене право й зазначив, що наведені обґрунтування не є такими обставинами, які об`єктивно унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасно подати позов до суду для захисту порушеного права у межах позовної давності.
2.4          За результатами нового розгляду постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 рішення залишено без змін.
3.          Короткий зміст касаційної скарги
3.1          У касаційній скарзі позивач просить судові рішення скасувати, визнати поважними причини пропуску позовної давності й поновити її та ухвалити нове рішення, яким позов повністю задовольнити.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги з посиланням на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник зазначив про неправильне застосування судами норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання їх застосування у подібних правовідносинах.
4.          Мотивувальна частина
4.1          Суди встановили, що рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 №   638-28/798 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" вирішено, зокрема, затвердити проєкт відведення земельної ділянки Управлінню справами Апарату Верховної Ради України для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом на вул.   Тропініна, 3-5 у Шевченківському районі м. Києві. Надати управлінню справами апарату Верховної Ради України, за умови виконання пункту 1.1 цього рішення, у постійне користування земельну ділянку площею 0,17 га для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом на вул. Тропініна, 3-5 у Шевченківському районі м. Києві за рахунок земель міської забудови.
4.2          Управлінням справами Апарату Верховної Ради України отримано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 21.01.2005, серії ЯЯ №   389676, площею 0,1676 га на вул. Тропініна, 3-5 у Шевченківському районі м. Києві, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.
4.3          Рішенням Київської міської ради від 08.10.2015 №   119/2020 "Про надання статусу скверу земельній ділянці на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м. Києва" вирішено:
1. Припинити апарату Верховної Ради України право постійного користування земельною ділянкою (91:075:0002) площею 0,1676 га на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м. Києва, надане рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 №   638-28/798.
2. Надати статус скверу земельній ділянці (91:075:0002), площею 0,1676 га на вул.   Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м. Києва згідно з додатками до цього рішення.
3. Внести зміни до Програми розвитку зеленої зони м.   Києва та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста на період до 2015 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 27.11.2009 №   714/2783 (таблиця 2 "Озеленені території загального користування м.   Києва, що відповідають топологічним ознакам та планувальним вимогам"), додавши сквер згідно з пунктом 2 цього рішення до переліку скверів Шевченківського району м.   Києва.
4. Комунальному підприємству по утриманню зелених насаджень Шевченківського району виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити організаційно-правові заходи щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою (91:075:0002) площею 0,1676 га на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м.   Києва.
5. Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити організаційно-правові заходи щодо оформлення та благоустрою земельної ділянки (91:075:0002) площею 0,1676 на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м.   Києва.
4.4          Згідно із Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-80000934242019 від 05.04.2019 право постійного користування земельною ділянкою (91:075:0002), площею 0,1676 га на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м.   Києва зареєстровано за Управлінням справами Апарату Верховної Ради України. Також у відповіді виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.03.2021 №   002-384 та акті обстеження земельної ділянки від 10.03.2021 №   21-0190/10 зазначено, що користувачем земельної ділянки на підставі Державного акта на право постійного користування від 21.01.2005 №   01-9-00030 року є Управління справами Апарату Верховної Ради України, а цільове призначення - для будівництва і обслуговування багатоквартирного будинку.
4.5          Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.6          Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у постанові від 03.06.2025 зазначив, що суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги статей 76- 79 ГПК України, не встановив обставини, які би унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, не з`ясував, чи позивачу було або могло бути відомо про порушення його права, а також про особу, яка його порушила. Встановлення цих обставин впливає на результат вирішення спору, оскільки пропуск позовної давності, про який заявлено стороною, є самостійною підставою для відмови у позові.
4.7          За результатами нового розгляду суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач міг дізнатися з 08.12.2015 про оспорюване рішення, оскільки воно було опубліковано у газеті "Хрещатик" від 08.12.2015 випуск №   164.
4.8          Однак колегія суддів не погоджується з висновками судів про застосування до спірних правовідносин положень статті 256 та частини 4 статті 267 ЦК України з огляду на таке.
4.9          За встановленими судами попередніх інстанцій обставинами цієї справи Управління справами Апарату Верховної Ради України з 2005 року та дотепер (тобто станом на час розгляду справи) є постійним користувачем спірної земельної ділянки.
4.10          Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
4.11          Оскільки у статті 152 ЗК України не конкретизовано переліку видів порушень прав землекористувача земельної ділянки, в кожному конкретному випадку землекористувач має право на власний розсуд конкретизувати, як саме буде усунене те чи інше порушення (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №   922/3166/20, пункт 83).
4.12          Колегія суддів зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
4.13          Суди попередніх інстанцій встановили, що спірним рішенням міськрада порушила права позивача, припинивши його право постійного користування земельною ділянкою без належних на те законодавчо встановлених правових підстав, передбачених ЗК України, і такі обставини міськрадою належними та допустимими доказами не спростовані.
4.14          Як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі №   469/1044/17 кінцевий набувач скаржиться на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин приписи статей 257 і 261 ЦК України: оскільки перебіг позовної давності щодо оскарження рішення, почався через один місяць з дня прийняття цього рішення, така давність спливла. Велика Палата Верховного Суду вказала, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №   911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі №   911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі №   910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі №   922/614/19 (пункт 52)). Тому оскарження такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). Тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення зазначеного інтересу (пункт 83 постанови).
4.15          Отже, колегія суддів з урахуванням вищевикладеного дійшла висновку про те, що суди попередніх інстанцій, встановивши невідповідність спірного рішення ради положенням закону, неправильно застосували положення статті 256 та частини 4 статті 267 ЦК України і відмовили у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем позовної давності, оскільки для захисту інтересу у юридичній визначеності на майбутнє землекористувач має право оскаржити нереалізоване рішення ради у судовому порядку допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення).
4.16          Згідно з статтею 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина 1). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 2).
4.17          У зв`язку з викладеним колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржених судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову. За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.
4.18          При цьому колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для оцінки поважності причин пропуску позовної давності, про що просив скаржник у касаційній скарзі, з огляду на вищевикладене.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Управління справами Апарату Верховної Ради України у справі №   640/23856/21 задовольнити.
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2024 скасувати і ухвалити нове рішення   - позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської ради від 08.10.2015 №   119/2020 "Про надання статусу скверу земельній ділянці на вул. Тропініна, 3/5 у Шевченківському районі м. Києва".
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Г. М. Мачульський
Судді                                                                                                    Є. В. Краснов
                                                                                                    Л. І. Рогач