УХВАЛА
12 січня 2026 року
м. Київ
справа № 296/2074/24
провадження № 61-16418ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Корольовський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., Корольовський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд визнати виконавчий напис від 22 травня 
2014 року № 2005, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., таким, що не підлягає примусовому виконанню. 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 2025 року позов  ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., зареєстрованого у реєстрі № 2005 
про звернення стягнення на нерухоме майно, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 травня 2025 рокуапеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» задоволено. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 
2025 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, у задоволенні позову відмовлено.
У червні 2025 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду 
із касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду 
від 19 травня 2025 року у вказаній справі. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , визнано неподаною та повернуто заявникові з підстав, невиконання вимог ухвали Верховного Суду від 04 серпня 2025 року(провадження № 61-8296ск25).
03 грудня 2025 року  ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 травня 2025 року(повний текст складено 20 травня 2025 року), в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, 
а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 2025 року залишити в силі.
1. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У змісті клопотання, доданому до касаційної скарги, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Посилається на те, що вперше звернувся до суду із касаційною скаргою у встановлений законом строк на касаційне оскарження, проте ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2025 року касаційну скаргу було повернуто заявникові. Вказує, що 05 вересня 2025 року звертався до суду із заявою про продовження процесуального строку на виконання зазначених в ухвалі Верховного Суду від 04 серпня 2025 року недоліків касаційної скарги та сплати судового збору. Зазначає, що його представником - адвокатом Левчук Т. В. 12 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, встановлений ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2025 року, скориставшись правом повторно звернувся 
із касаційною скаргою.
Водночас зазначені доводи самі по собі не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень з огляду на наступне.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Так, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження з урахуванням подачі касаційної скарги на те саме судове рішення вдруге зі сплином значного строку з моменту отримання ухвали про повернення первісної касаційної скарги.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Таким чином заявникові необхідно подати до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для його поновлення та надати відповідні докази на їх підтвердження, зокрема на підтвердження обставин того, що заважало виконати вимоги процесуального закону при зверненні до Верховного Суду із первісною касаційною скаргою, так і при зверненні до Верховного Суду вдруге, а також на підтвердження того, що заважало звернутися до Верховного Суду повторно із касаційною скаргою у більш короткий термін з моменту повернення первісної касаційної скарги.
Таким чином, на підтвердження наведених обставин пропуску строку слід надати відповідні докази, про що зазначено вище. 
2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду 
та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору передбаченим Законом України «Про судовий збір».
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні 
до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн).
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги 
від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав 
(крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю 
(крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заявником оскаржується судове рішення за результатами розгляду позовної вимоги немайнового характеру, з урахуванням предмета спору та прохальної частини касаційної скарги, судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2 422,40 грн 
(3 028,00 х 0,4 х 200% ).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку 
і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України уразі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати наведені  ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 травня 2025 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник