ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  906/127/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,
представників учасників справи:
Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" - ОСОБА_12,
ОСОБА_1 - Чишинський Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.09.2024 (суддя Шніт А.В.)
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 (колегія суддів: Олексюк Г.Є., Гудак А.В., Мельник О.В.)
у справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (далі - АТ "Житомиргаз")
до  ОСОБА_1 
про стягнення 11 180 200,00 грн.
Суть спору
1.           ОСОБА_1 обіймав посаду голови правління АТ "Житомиргаз" у період з 03.01.2008 до 01.08.2023.
2.          У травні 2023 року наглядова рада товариства шляхом заочного голосування вирішила питання щодо преміювання голови правління та членів правління.
3.          У протоколі наглядової ради щодо розгляду питання про преміювання хоч і зазначено, що рішення прийнято, проте за нього проголосувало менше осіб, ніж встановлено відповідним положенням про наглядову раду АТ "Житомиргаз" (2 - "За", 1 - "Утримався" ( ОСОБА_2 )). На підставі цього протоколу ОСОБА_1 видав наказ про преміювання працівників.
4.          У листопаді 2023 року ОСОБА_2 письмово повідомив АТ "Житомиргаз", що він допустив помилку в голосуванні з питання преміювання працівників, поставивши навпроти варіанта "Утримався" свій запис, надав виправлений протокол засідання наглядової ради товариства.
5.          АТ "Житомиргаз" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, виплачених на підставі його наказу про преміювання працівників.
6.          Суд першої інстанції позов задовольнив. Суд апеляційної інстанції це рішення залишив без змін.
7.           ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, просив вказані рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
8.          Перед Верховним Судом у цій справі постали такі питання:
-          за правилами якого судочинства має розглядатись спір про стягнення товариством збитків з колишнього голови правління;
-          чи мало бути зупинено провадження у цій справі до завершення кримінального провадження;
-          чи мало бути зупинено провадження у цій справі до завершення розгляду іншої справи Великою Палатою Верховного Суду;
-          чи є в діях ОСОБА_1 щодо видання наказу про преміювання ознаки неправомірної поведінки;
-          чи може суд заборонити представнику позивача взяти участь у судовому засіданні, якщо він є свідком у кримінальному провадженні, якому заборонено спілкуватись з відповідачем;
-          чи може суд апеляційної інстанції прийняти докази, яких не існувало під час розгляду справи судом першої інстанції.
9.          Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги, виходячи з таких мотивів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
10.           ОСОБА_1 обіймав посаду голови правління АТ "Житомиргаз" у період з 03.01.2008 до 01.08.2023 відповідно до наказів АТ "Житомиргаз" (від 03.01.2008 №1/ос, від 03.02.2011 №15-а/ос, від 01.08.2013 №154-а/ос, від 01.07.2016 №236/ос, від 01.07.2019 №365/ос, від 30.06.2022 №165/ос, а також контракту від 17.06.2022 і додатку до нього від 17.06.2022.
11.          Згідно з п.11.5.1.6. статуту АТ "Житомиргаз" (нова редакція) до повноважень голови правління належить право видавати обов`язкові до виконання працівниками товариства накази, розпорядження, вказівки в межах своєї компетенції.
12.          Засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь, а при заочному голосування надали бюлетені, не менше ніж 3 (три) члена наглядової ради (п.10.4.5 статуту АТ "Житомиргаз").
13.          13.04.2021 загальні збори акціонерів АТ "Житомиргаз" рішенням №26 затвердили Положення про наглядову раду АТ "Житомиргаз", відповідно до якого:
-          кількісний склад наглядової ради складає 5 (п`ять) осіб (п.4.1);
-          засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь, а при заочному голосування надали бюлетені, не менше ніж 3 (три) члена наглядової ради (п.8.13);
-          рішення наглядової ради у формі заочного голосування (опитування) приймаються простою більшістю голосів членів наглядової ради від кількісного складу наглядової ради, встановленого загальними зборами (п.8.21);
-          засідання наглядової ради у формі заочного голосування вважається правомочним, якщо в ньому взяли участь (надали заповнені бюлетені для голосування) не менше ніж 3 (три) члена наглядової ради (п.8.23).
14.          З протоколу загальних зборів акціонерів АТ "Житомиргаз" №26 від 13.04.2021 вбачається, що членами наглядової ради обрано: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (п.13 порядку денного).
15.          12.05.2023 наглядова рада АТ "Житомиргаз" у складі трьох членів наглядової ради, які брали участь шляхом заочного голосування, на засіданні, що оформлено протоколом №12/05-2023, розглянула, зокрема, питання про виплату голові правління та членам правління АТ "Житомиргаз" премії (заохочення). За це питання голосували: "За" 2 голоси (ОСОБА_5, ОСОБА_6), "Проти" немає, "Утримався" 1 голос ( ОСОБА_2 ). У протоколі міститься запис про те, що "рішення прийнято". 
16.          17.05.2023 ОСОБА_1 видав наказ №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії", згідно якого було нараховано премії на загальну суму 11 180 200 грн таким особам: ОСОБА_1 як голові правління у розмірі 4 969 000 грн; ОСОБА_7 як директору технічному в розмірі 1 242 240 грн; ОСОБА_8 як директору з капітального будівництва у розмірі 1 242 240 грн; ОСОБА_9 як директору з безпеки у розмірі 1 242 240 грн; ОСОБА_10 як директору комерційному у розмірі 1 242 240 грн; ОСОБА_11 як директору фінансовому у розмірі 1 242 240 грн.
17.          Виплата зазначених вище сум премій (після утримання сум податків та зборів) підтверджується платіжними інструкціями: №1 від 17.05.2023 (на суму 3 950 355 грн ОСОБА_1 ); №1 від 18.05.2023 (на суму 987 580,80 грн ОСОБА_11 ), №2 від 18.05.2023 (на суму 987 580,80 грн ОСОБА_9 ), №3 від 18.05.2023 (на суму 987 580,80 грн ОСОБА_7 ); №1 від 19.05.2023 (на суму 987 580,80 грн ОСОБА_8 ); №2 від 19.05.2023 (на суму 987 580,80 грн ОСОБА_10 ).
18.          На підставі наказу АТ "Житомиргаз" від 28.06.2023 №221/ос (із урахуванням змін, внесених наказами від 03.07.2023 №227/ос, від 06.07.2023 №232/ос, від 11.07.2023 №238/ос, від 24.07.2023 №255/ос, від 31.07.2023 №264/ос), ОСОБА_1 звільнений з 01.08.2023 із займаної посади на підставі п.5 ст.41 Кодексу законів про працю України.
19.          21.08.2023 голова правління АТ "Житомиргаз" розпорядженням №16Р-163-0823 розпочав службове розслідування щодо законності та підстав виплат премій голові та членам правління АТ "Житомиргаз" у травні 2023.
20.          Висновком службового розслідування щодо перевірки законності та підстав виплат премій голові та членам правління АТ "Житомиргаз", затвердженим головою правління 25.08.2023, встановлено, що прийняття та підписання головою правління АТ "Житомиргаз" ОСОБА_1. наказу від 17.05.2023 №34/уп здійснено на підставі рішення наглядової ради товариства, яке оформлене протоколом від 12.05.2023 №12/05-2023, котре на адресу АТ "Житомиргаз" фактично не надходило та відсутнє у вхідній кореспонденції товариства. При цьому виявлено відсутність і самого оригіналу протоколу наглядової ради АТ "Житомиргаз" від 12.05.2023 №12/05-2023, який також не зареєстрований у канцелярському відділі та не надходив на адресу товариства. Оригінал вказаного протоколу у відповідальних працівників товариства відсутній, як і оригінали та копії бюлетенів членів наглядової ради, які здійснювали голосування, оскільки такі документи не находили на адресу АТ "Житомиргаз".
21.          30.08.2023 голова правління АТ "Житомиргаз" наказом №01.5.1Но-184-0823, зокрема, скасував наказ від 17.05.2023 №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премій".
22.          19.09.2023 АТ "Житомиргаз" отримало лист ОСОБА_2 від 11.09.2023 з оригіналами протоколу №12/05-2023 від 12.05.2023 та трьох бюлетенів заочного голосування членів наглядової ради АТ "Житомиргаз" до нього ( ОСОБА_5 з датою розсилки - 05.05.2023, ОСОБА_2 з датою розсилки - 05.05.2023, ОСОБА_6 з датою розсилки - 22.03.2022).
23.          24.10.2023 разом з листом ОСОБА_2 від 19.10.2023 АТ "Житомиргаз" отримало ще один оригінал бюлетеня заочного голосування ОСОБА_6 з датою розсилки - 05.05.2023. У цьому листі зазначено про помилковість направлення оригіналу бюлетеню заочного голосування ОСОБА_6 з датою розсилки - 22.03.2022 разом з попереднім листом.
24.          Листом від 14.11.2023 ОСОБА_2 повідомив голову правління АТ "Житомиргаз" про те, що в протоколі наглядової ради АТ "Житомиргаз" №12/05-2023 від 12.05.2023 була допущена описка при його створенні та помилково вказано запис напроти варіанта голосування: "утримався", тоді як дійсно він мав намір проголосувати: "за", а тому просив вважати його голос у протоколі наглядової ради від 12.05.2023 щодо виплати голові та членам правління товариства премії замість "утримався" як "за". До вказаного листа додано виправлений протокол засідання наглядової ради від 12.05.2023 щодо виплати голові та членам правління товариства премії (заохочення) та його бюлетень заочного голосування з датою розсилки - 05.05.2023, які містять запис: "виправлено член наглядової ради ОСОБА_2 14.11.2023".
Короткий зміст позовних вимог
25.          АТ "Житомиргаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом про стягнення із ОСОБА_1 11 180 200 грн збитків.
26.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2023 ОСОБА_1 як голова правління АТ "Житомиргаз" прийняв наказ №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії" на підставі рішення, оформленого протоколом наглядової ради АТ "Житомиргаз" від 12.05.2023 №12/05-2023, яке прийняте неправомочним складом наглядової ради, чим спричинив збитки позивачу. Як правові підстави позову АТ "Житомиргаз" посилається на статті 22, 92, 614, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 65, 225 Господарського кодексу України, статті 89, 90 Закону "Про акціонерні товариства".
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
27.          Господарський суд Житомирської області рішенням від 19.09.2024, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025, позов задовольнив.
28.          Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, таким:
-          за наявності ознак очевидної протиправності рішення, зокрема, відсутності необхідної кількості голосів для його прийняття, виконавчий орган, реалізуючи свої фідуціарні обов`язки та виявивши належну обачність, повинен принаймні поінформувати наглядову раду про можливі дефекти такого рішення; у своїй діяльності виконавчий орган має неухильно керуватися законом і статутом товариства, його внутрішніми (локальними) актами;
-          на момент видання ОСОБА_1 наказу від 17.05.2023 №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії" протокол №12/05-2023 від 12.05.2023 засідання наглядової ради АТ "Житомиргаз" хоч і містив запис про те, що рішення про виплату премій (заохочень) прийнято, проте за нього проголосувало лише 2 особи; оскільки за рішення наглядової ради АТ "Житомиргаз", яке оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023, з питання "Про виплату голові правління та членам правління товариства премії (заохочення)", проголосувало 2 з 5 членів наглядової ради (один член утримався), то воно є неприйнятим з огляду на п.8.21 Положення про наглядову раду АТ "Житомиргаз";
-           ОСОБА_1 міг та повинен був усвідомлювати, що ця кількість голосів є недостатньою для прийняття рішення, однак не ініціював відповідне питання про перед наглядовою радою та зрештою прийняв спірний наказ про преміювання працівників; загальна сума преміювання (11 180 200 грн) є значною, при цьому наказ ОСОБА_1 безпосередньо був підставою її вибуття з власності АТ "Житомиргаз"; у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, а отже наявні підстави для відшкодування збитків в розмірі 11 180 200 грн;
-          лист ОСОБА_2 від 14.11.2023 з виправленими бюлетенем заочного голосування з датою розсилки - 05.05.2023 і протоколом засідання наглядової ради від 12.05.2023 були направлені на адресу позивача лише 15.11.2023, про що свідчать поштова накладна №0101048321837, відповідний фіскальний чек та штамп поштового відділення на описі вкладення, тоді як наказ №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії", згідно якого було нараховано премії на загальну суму 11 180 200 грн, був виданий АТ "Житомиргаз" 17.05.2023;
-          станом на день направлення АТ "Житомиргаз" листа від 14.11.2023, ОСОБА_2 вже не був членом наглядової ради, про що свідчить протокол позачергових дистанційних загальних зборів акціонерів АТ "Житомиргаз" від 08.06.2023, отже не мав належних повноважень надсилати 15.11.2023 на адресу товариства виправлений екземпляр протоколу засідання наглядової ради від 12.05.2023 за своїм підписом як секретаря наглядової ради АТ "Житомиргаз";
-           ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що до 17.05.2023 існував виправлений протокол засідання наглядової ради АТ "ОГС "Житомиргаз" від 12.05.2023 №12/05-2023 і з нього у цей же строк він отримав витяг (виписку), в якому були вказані три голоси за прийняття рішення; жодного доказу на підтвердження цього твердження відповідач не надав; у відзиві на позовну заяву відповідач взагалі не зазначав тих обставин, які вказуються у апеляційній скарзі (щодо отримання до 17.05.2023 виписки (витягу) з виправленого протоколу засідання наглядової ради АТ "Житомиргаз" від 12.05.2023 №12/05-2023); ці твердження, які останній почав зазначати лише на стадії апеляційного оскарження, не підтверджуються жодним належним доказом;
-          пояснення (заява) свідка ОСОБА_2 не спростовує встановлених судом обставин того, що рішення наглядової ради АТ "Житомиргаз", оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023, є неприйнятим, оскільки в силу ч.2 ст.87 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
29.          08.05.2025 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.09.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025, в якій просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
30.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені п.3 ч.2 ст.287 ГПК, пункти 1, 3 ч.3 ст.310 ГПК, та зазначає, зокрема, таке:
-          суд першої інстанції не дослідив показання свідка ОСОБА_2 , а суд апеляційної інстанції необґрунтовано зазначив, що вони не спростовують того, що рішення наглядової ради АТ "Житомиргаз", оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023, є неприйнятим, з посиланням на ч.2 ст.87 ГПК, оскільки крім вказаних показань в матеріалах справи наявні письмові докази: лист ОСОБА_2 від 14.11.2023 та виправлений протокол засідання наглядової ради від 12.05.2023; суд апеляційної інстанції порушив стандарт доказування щодо доведення допущеної описки в протоколі засідання наглядової ради, а саме, не дослідив докази, не врахував показання свідка, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що є порушенням принципу вірогідності доказів та приписів ч.2 ст.87 ГПК у взаємозв`язку з положеннями ч.1 та ч.2 ст.79, ч.1 ст.86 та ст.269 ГПК; відсутній висновок Верховного Суду щодо цього питання, що відповідно до п.3 ч.2 ст.287 ГПК України є підставою касаційного оскарження, а також скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі п.1 ч.3 ст.310 ГПК;
-          суди порушили норми процесуального права, а саме, п.5 ч.1 ст.227 ГПК, оскільки відмовили в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до завершення кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023060000000471 від 05.09.2023, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме, наявності вчиненого порушення (п.3 ч.3 ст.310 ГПК);
-          суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, а саме, п.1 ч.1 ст.231 ГПК, відмовивши в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (п.3 ч.3 ст.310 ГПК);
-          суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, а саме, ст.59 ГПК, відмовивши в задоволенні клопотання про неможливість прийняття участі представником позивача ОСОБА_12 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (п.3 ч.3 ст.310 ГПК);
-          порушені норми процесуального права, а саме, п.7 ч.1 ст.228 ГПК з огляду на відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №906/127/24 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №925/511/24, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (п.3 ч.3 ст.310 ГПК);
-          порушені норми процесуального права, а саме, статті 73, 76, 89 ГПК з огляду на відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про дослідження як доказу заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024 та про виклик для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, є підставою касаційного оскарження згідно п.3 ч.3 ст.310 ГПК.
31.          09.07.2025 АТ "Житомиргаз" через систему Електронний суд подало відзив, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
32.          У відзиві АТ "Житомиргаз" зазначає, зокрема, таке:
-          відсутнє обґрунтування необхідності формування певного висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених скаржником норм права, скаржник належним чином не аргументує, який саме висновок щодо застосування норм права відсутній чи який саме висновок Верховний Суд має сформулювати у подібних правовідносинах;
-          доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди скаржника з наданою оцінкою судами попередніх інстанцій встановлених обставин справи та необхідності їх переоцінки, проте скаржник не наводить тверджень, які б вказували про наявність певної правової проблеми у застосуванні відповідних норм права у подібних правовідносинах;
-          показання свідка не можуть доводити чи спростовувати обставини, які згідно з вимогами законодавства або звичаїв ділового обороту повинні бути зафіксовані у відповідних документах, у цьому випадку ці обставини можуть бути зазначені лише у змісті протоколу засідання наглядової ради та/або бюлетенях щодо результатів голосування до такого протоколу;
-          заява свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024, яка долучена до апеляційної скарги, не містить відомостей про те, що ОСОБА_2 обізнаний із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань; у сканкопії цієї заяви додано документ, який викладено на іноземній мові, з якого неможливо встановити виконання вимог ч.3 ст.88 ГПК, оскільки перекладу такого документу на українську мову не було долучено; це додатково вказує на неможливість взяття судом апеляційної інстанції до розгляду заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024, яка не відповідала вимогам ст.88 ГПК;
-          зміни від 14.11.2023, які були внесені ОСОБА_2 у протокол засідання наглядової ради АТ "Житомиргаз" від 12.05.2023 №12/05-2023 та бюлетень, є нікчемними за своєю правовою природою, оскільки останній не мав повноважень (станом на 14.11.2023) представляти інтереси наглядової ради АТ "Житомиргаз" та вносити зміни або ж доповнення до документів наглядової ради;
-          для прийняття наглядовою радою АТ "Житомиргаз" рішення у формі заочного голосування необхідно щоб "ЗА" проголосувало мінімум 3 з 5 членів наглядової ради АТ "Житомиргаз", проте у цьому випадку "ЗА" проголосувало лише 2 членів наглядової ради АТ "Житомиргаз", що є недостатнім для прийняття відповідного рішення; у діях ОСОБА_1 наявні усі елементи складу цивільного правопорушення (шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина), оскільки він не мав правових підстав для прийняття наказу від 17.05.2023 №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії", що призвело до втрати товариством суми коштів у розмірі 11 180 200,00 грн;
-          розгляд справи №906/127/24 жодним чином не перешкоджає у здійсненні досудового розслідування чи судового провадження у межах кримінального провадження №12023060000000471 від 05.09.2023, доводи скаржника про протилежне є безпідставними; 
-          суд апеляційної інстанції в ухвалі від 06.02.2025 у справі №906/127/24 правильно встановив, що судовий спір у цій справі повинен розглядатись за правилами господарського судочинства;
-          щодо доводів про порушення норм процесуального права у частині ст.59 ГПК, що виразилось у відмові в задоволенні клопотання про неможливість участі представника ОСОБА_12 при розгляді судової справи: сторона відповідача, яка у тому числі була представлена представником (адвокатом) Чишинською А.В., не мала жодних обмежень реалізації свої процесуальних прав;
-          щодо доводів про порушення норм процесуального права у частині п.7 ч.1 ст.228 ГПК, що виразилось у відмові в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №906/127/24 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №925/511/24: предмет спору та обставини наведених справ не є подібними;
-          щодо доводів про порушення норм процесуального права у частині статей 73, 76, 89 ГПК, що виразилось у відмові в задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 : враховуючи відсутність підстав для прийняття до розгляду судом апеляційної інстанції заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024, відсутні визначені ст.89 ГПК підстави для виклику свідка ОСОБА_2 .
33.          22.07.2025 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся з клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що цей спір підлягає розгляду не в порядку господарського, а в порядку цивільного судочинства.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
34.          Верховний Суд ухвалою від 26.06.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , розгляд касаційної скарги призначив у відкритому судовому засіданні на 23.07.2025.
35.          Верховний Суд у судовому засіданні 23.07.2025 оголосив перерву на 10.09.2025.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо клопотання про закриття провадження у справі
36.          Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 06.02.2025 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.
37.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, а саме, п.1 ч.1 ст.231 ГПК, відмовивши в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (п.3 ч.3 ст.310 ГПК).
38.          Скаржник звертає увагу на те, що спірні правовідносини склалися між сторонами у 2023 році, тобто в періоді коли вже діяла нова редакція Закону "Про акціонерні товариства" та були внесені зміни до ЦК (ст.96-1) та виключена глава 18 Господарського кодексу України, відповідно суд повинен керуватися вказаними положеннями законів. ОСОБА_1 наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.08.2023 у справі №925/1741/21, аналізуючи зміст ч.6 ст.96-1 ЦК, підтвердила, що корпоративними є лише ті відносини, які пов`язані із корпоративними правами; відносини між юридичною особою та її посадовими особами регулюються іншими нормами права, зокрема трудовим і цивільним законодавством.
39.          Крім того, 22.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з клопотанням про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що цей спір підлягає розгляду не в порядку господарського, а в порядку цивільного судочинства. Доводи, викладені ним у клопотанні від 22.07.2025, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі.
40.          АТ "Житомиргаз" у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 06.02.2025 у справі №906/127/24 правильно встановив, що судовий спір у цій справі повинен розглядатись за правилами господарського судочинства.
41.          Верховний Суд щодо доводів скаржника в цій частині зазначає таке.
42.          З огляду на п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
43.          Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (п.24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви №29458/04 та №29465/04).
44.          Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст.125 Конституції України).
45.          З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародне і національне законодавство передбачає принцип спеціалізації судів.
46.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, від 23.03.2021 у справі 367/4695/20).
47.          При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
48.          Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
49.          Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст.20 ГПК. 
50.          Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.
51.          Суди попередніх інстанцій встановили, що у період з 03.01.2008 до 01.08.2023 ОСОБА_1 обіймав посаду голови правління АТ "Житомиргаз".
52.          Як зазначив Північно-західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 06.02.2025, відповідно до пунктів 11.5.1.3., 11.5.1.6., 11.5. статуту АТ "Житомиргаз", голова правління товариства має право: з урахуванням обмежень, встановлених цим статутом та внутрішніми документами товариства, розпоряджатися коштами та будь-яким майном, активами товариства; видавати обов`язкові до виконання працівниками товариства, дочірніх підприємств, філій та представництв накази, розпорядження, вказівки в межах своєї компетенції, встановлювати внутрішній режим роботи в товаристві.
53.          17.05.2023 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді голови правління АТ "Житомиргаз" та здійснюючи свої управлінські повноваження, видав наказ №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії", згідно якого було нараховано премії на загальну суму 11 180 200 грн. Вказані дії ОСОБА_1 стали підставою для звернення АТ "Житомиргаз" до суду з позовом у цій справі.
54.          Отже, правовідносини, що виникли між сторонами щодо відшкодування збитків, стосуються дій (рішень) ОСОБА_1 як посадової особи АТ "Житомиргаз" під час здійснення ним своїх управлінських повноважень, тому такі правовідносини за своєю суттю є господарськими, що правильно встановив суд апеляційної інстанції.
55.          Верховний Суд звертає увагу, що правовий статус членів виконавчого органу юридичної особи, в тому числі директора (голови правління), які здійснюють управління діяльністю юридичної особи, значно відрізняється від статусу інших працівників, що обумовлено специфікою їх трудової діяльності, яка полягає у виконанні ним функцій з управління юридичною особою. Той факт, що члени виконавчого органу юридичної особи перебувають у трудових відносинах з юридичною особою, не встановлює пріоритет трудового регулювання над цивільним, оскільки до цих відносин не може застосовуватися модель "роботодавець - працівник", що властива трудовим відносинам. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №902/183/22.
56.          При цьому, доводи ОСОБА_1 про зміну законодавства не підтверджують того, що цей спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
57.          З огляду на це, клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, а його доводи про те, що суд порушив норми процесуального права та помилково відхилив його клопотання про закриття провадження, є необґрунтованими.
Щодо показань свідка та стандарту вірогідність доказів
58.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що суд першої інстанції не дослідив показання свідка ОСОБА_2 , а суд апеляційної інстанції необґрунтовано зазначив, що вони не спростовують того, що рішення наглядової ради АТ "Житомиргаз", оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023, є неприйнятим, з посиланням на ч.2 ст.87 ГПК, оскільки крім вказаних показань в матеріалах справи наявні письмові докази: лист ОСОБА_2 від 14.11.2023 та виправлений протокол засідання наглядової ради від 12.05.2023; суд апеляційної інстанції порушив стандарт доказування щодо доведення допущеної описки в протоколі засідання наглядової ради, а саме, не дослідив докази, не врахував показання свідка, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що є порушенням принципу вірогідності доказів та приписів ч.2 ст.87 ГПК у взаємозв`язку з положеннями ч.1 та ч.2 ст.79, ч.1 ст.86 та ст.269 ГПК; відсутній висновок Верховного Суду щодо цього питання, що відповідно до п.3 ч.2 ст.287 ГПК України є підставою касаційного оскарження, а також скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції на підставі п.1 ч.3 ст.310 ГПК.
59.          Скаржник вважає, що суди не встановили, коли відповідач дізнався про допущену описку в тексті протоколу засідання наглядової ради; звертає увагу, що в рішенні суду відображена дата 14.11.2023 коли про виправлену описку дізналось безпосередньо АТ "Житомиргаз", проте важливою є дата, коли виправлений примірник протоколу отримав саме голова правління. ОСОБА_1 вказує, що він отримав виправлений примірник до прийняття наказу про виплату премії та не може нести відповідальність у вигляді відшкодування збитків, оскільки він не відповідальний за направлення, оформлення вказаного протоколу.
60.          Верховний Суд щодо цих доводів скаржника зазначає таке.
61.          Відповідно до частин 1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
62.          Підставою для відшкодування збитків відповідно до ч.1 ст.611 ЦК є порушення зобов`язання.
63.          Вирішуючи питання про стягнення збитків, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
64.          Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
65.          Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі (ч.4 ст.92 ЦК).
66.          Посадові особи несуть цивільно-правову, адміністративну, фінансову та кримінальну відповідальність за шкоду та збитки, завдані ними господарському товариству, у порядку та у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.89 ГК).
67.          Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1, 2 ст.1166 ЦК).
68.          Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 у справі №910/21493/17 зробив висновок, що згідно з вимогами ст.92 ЦК особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема, директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №911/2129/17.
69.          Зміст ч.2 ст.1166 ЦК свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, тому спростування цієї вини є процесуальним обов`язком її заподіювача.
70.          Суди попередніх інстанцій встановили, що кількісний склад наглядової ради складає 5 (п`ять) осіб (п.4.1 Положення про наглядову раду АТ "Житомиргаз")
71.          12.05.2023 наглядова рада АТ "Житомиргаз" у складі трьох членів наглядової ради, які брали участь шляхом заочного голосування, на засіданні, що оформлено протоколом №12/05-2023, розглянула, зокрема, питання про виплату голові правління та членам правління АТ "Житомиргаз" премії (заохочення). За це питання голосували: "За" 2 голоси (ОСОБА_5, ОСОБА_6), "Проти" немає, "Утримався" 1 голос ( ОСОБА_2 ). У протоколі міститься запис про те, що "рішення прийнято". 
72.          17.05.2023 ОСОБА_1 видав наказ №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії", згідно якого було нараховано премії на загальну суму 11 180 200 грн.
73.          У цьому контексті Верховний Суд зауважує, що згідно з частинами 1, 2 ст.81 Закону "Про акціонерні товариства" виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.
74.          Отже, за своїм статусом виконавчий орган підзвітний наглядовій раді та організовує виконання її рішень.
75.          Виконавчий орган не вправі втручатися в компетенцію інших органів акціонерного товариства, зокрема наглядової ради. Забезпечуючи виконання рішень наглядової ради, виконавчий орган не повинен надавати оцінку таким рішенням, перевіряти їх правомірність, ставити під сумнів тощо.
76.          Зворотне може свідчити про втручання виконавчого органу в компетенцію наглядової ради, призводити до конфлікту повноважень органів товариства, нівелювати обов`язковість рішень наглядової ради, "блокувати" їх виконання, що є неприпустимим. За такого розширеного підходу до змісту повноважень виконавчого органу виникає ризик зловживань та недобросовісної поведінки з його боку.
77.          Верховний Суд у постанові від 11.09.2024 у справі №911/3853/23, ухваленої за подібних правовідносин, вказав, що виконавчий орган не відповідає за зміст рішень наглядової ради та їх правомірність, а лише організовує їх виконання. Негативні наслідки, пов`язані з невідповідністю рішень наглядової ради вимогам закону та/або статуту товариства, загалом не мають покладатися на виконавчий орган. Вжиття виконавчим органом заходів, спрямованих на виконання цих рішень, не може слугувати підставою для притягнення його до відповідальності.
78.          Водночас Верховний Суд у постанові від 11.09.2024 зауважив, що законодавство закріплює обов`язки органів юридичної особи (посадових осіб) діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно, розумно та не перевищувати своїх повноважень, а також відповідальність за їх порушення (фідуціарні обов`язки).
79.          Головною метою фідуціарних обов`язків є необхідність забезпечення економічного розвитку товариства. Недотримання таких обов`язків може призвести до завдання шкоди підприємству та, як наслідок, зобов`язання відшкодувати її.
80.          Отже, при застосуванні ст.92 ЦК потрібно оцінювати не лише формальне дотримання посадовою особою всіх положень законодавства, статуту, рішень загальних зборів учасників/акціонерів тощо. Навіть якщо посадова особа prima facie виконала всі вимоги законодавства та установчих документів товариства, її дії (бездіяльність) можуть не бути добросовісними, розумними та вчиненими в інтересах товариства.
81.          На підставі викладеного вище Верховний Суд вважає, що за наявності ознак очевидної протиправності рішення, зокрема, відсутності необхідної кількості голосів для його прийняття, виконавчий орган, реалізуючи свої фідуціарні обов`язки та виявивши належну обачність, повинен принаймні поінформувати наглядову раду про можливі дефекти такого рішення.
82.          У своїй діяльності виконавчий орган має неухильно керуватися законом і статутом товариства, його внутрішніми (локальними) актами.
83.          Так, відповідно до п.10.4.5 статуту АТ "Житомиргаз" засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь, а при заочному голосування надали бюлетені, не менше ніж 3 (три) члена наглядової ради.
84.          Рішення наглядової ради у формі заочного голосування (опитування) приймаються простою більшістю голосів членів наглядової ради від кількісного складу наглядової ради, встановленого загальними зборами (п.8.21 Положення про наглядову раду АТ "Житомиргаз").
85.          На момент видання ОСОБА_1 наказу №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії" протокол №12/05-2023 від 12.05.2023 засідання наглядової ради АТ "Житомиргаз" хоч і містив запис про те, що рішення про виплату премій (заохочень) прийнято, проте за нього проголосувало лише 2 особи.
86.          Скаржник міг та повинен був усвідомлювати, що ця кількість голосів є недостатньою для прийняття рішення, однак не ініціював відповідне питання перед наглядовою радою та зрештою прийняв спірний наказ про преміювання працівників. Загальна сума преміювання (11 180 200,00 грн) є значною, при цьому наказ скаржника безпосередньо слугує підставою її вибуття з власності АТ "Житомиргаз".
87.          Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 , а отже і підстав для відшкодування товариству збитків.
88.          З огляду на п.8.21 Положення про наглядову раду АТ "Житомиргаз" суд апеляційної інстанції правильно вважав, що рішення засідання наглядової ради АТ "Житомиргаз", оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023, з питання про виплату премій є неприйнятим
89.          Скаржник, вказує, що суд першої інстанції не дослідив показання свідка ОСОБА_2 , а суд апеляційної інстанції необґрунтовано зазначив, що вони не спростовують того, що рішення наглядової ради АТ "Житомиргаз", оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023, є неприйнятим; також залишилися без дослідження такі докази: лист ОСОБА_2 від 14.11.2023 та виправлений протокол засідання наглядової ради від 12.05.2023.
90.          Верховний Суд відхиляє ці доводи скаржника, оскільки суди попередніх інстанцій надали їм свою оцінку, що знаходить відображення в оскаржуваних рішеннях.
91.          Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 у заяві свідка повідомив про те, що в протоколі засідання наглядової ради АТ "Житомиргаз" №12/05-2023 від 12.05.2023 ним була допущена описка та помилково вказано запис напроти варіанта голосування: "Утримався", тоді як дійсно він мав намір проголосувати: "За". В листі від 14.11.2023 він просив позивача вважати його голос у протоколі наглядової ради від 12.05.2023 щодо виплати голові та членам правління товариства премії замість: "Утримався" як: "За".
92.          На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків (ч.2 ст.87 ГПК).
93.          З урахуванням цього, суд апеляційної інстанції правильно не взяв до уваги відомості, викладені в заяві свідка ОСОБА_2 .
94.          Щодо листа ОСОБА_2 суди попередніх інстанцій встановили, що цей лист з виправленими бюлетенем заочного голосування з датою розсилки - 05.05.2023 і протоколом засідання наглядової ради від 12.05.2023 були направлені на адресу АТ "Житомиргаз" лише 15.11.2023, про що свідчать поштова накладна №0101048321837, відповідний фіскальний чек та штамп поштового відділення на описі вкладення, тоді як наказ №34/уп "Про виплату голові правління та членам правління премії", згідно якого було нараховано премії на загальну суму 11 180 200 грн, ОСОБА_1 видав 17.05.2023.
95.          Крім того, станом на день направлення АТ "Житомиргаз" цього листа, ОСОБА_2 вже не був членом наглядової ради, а тому не мав належних повноважень надсилати виправлений екземпляр протоколу засідання наглядової ради від 12.05.2023 за своїм підписом як секретаря наглядової ради АТ "Житомиргаз".
96.          Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій стандарту доказування "вірогідності доказів" є необґрунтованими, оскільки скаржник не спростовує того, що станом на 18.12.2023 повноваження ОСОБА_2 як члена та відповідно секретаря наглядової ради були припиненими, а тому останній не міг вносити жодні виправлення до протоколу.
97.          Доводи скаржника в цілому зводяться до незгоди із встановленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами справи.
98.          Втім, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст.300 ГПК).
99.          Верховний Суд звертає увагу скаржника на ту обставину, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
100.          Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
Щодо клопотання про зупинення провадження до завершення кримінального провадження
101.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що суди порушили норми процесуального права, а саме, п.5 ч.1 ст.227 ГПК, оскільки відмовили в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до завершення кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023060000000471 від 05.09.2023, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме, наявності вчиненого порушення (п.3 ч.3 ст.310 ГПК).
102.          Скаржник наголошує, що до остаточного вирішення питання про кримінальну відповідальність ОСОБА_1 , господарський суд не може вирішити спір по суті, оскільки за одне і те саме діяння може мати місце або "господарське правопорушення" або "кримінальне" і від виду правопорушення залежить і порядок відповідальності і спосіб відшкодування шкоди.
103.          Верховний Суд вважає ці доводи скаржника помилковими з огляду на таке.
104.          Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
105.          Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.
106.          Згідно з п.5 ч.1 ст.227 ГПК суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
107.          Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.5 ч.1 ст.227 ГПК - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п.4 ч.1 ст.229 ГПК).
108.          Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
109.          Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.08.2023 у справі №990/24/23).
110.          Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі №910/17615/20 зазначив, що: по-перше, провадження у справі варто зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.
111.          Верховний Суд у постанові від 23.04.2025 у справі №922/2714/23 (752/11425/22) вказав, що умовами застосування п.5 ч.1 ст.227 ГПК є:
-          об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі;
-          пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення;
-          обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.
112.          Судочинство - це процес здійснення правосуддя, тобто діяльність суду щодо розгляду та вирішення справ відповідно до вимог закону.
113.          Кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)).
114.          Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження (п.5 ч.1 ст.3 КПК).
115.          Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п.24 ч.1 ст.3 КПК).
116.          Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.3 ст.283 КПК).
117.          Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.06.2025 у справі №943/242/22 дійшов висновку, що здійснення відповідним органом досудового розслідування окремої стадії кримінального провадження - досудового розслідування, не може бути підставою для зупинення провадження у справі, в іншому випадку це може призвести до невиправданого затягування строків розгляду справи, неможливості ефективного захисту прав людини, за яким вона звернулася до суду, та порушення принципу правової визначеності. Ці висновки підлягають врахуванню на підставі ч.4 ст.300 ГПК.
118.          Крім того, у постановах Верховного Суду від 24.07.2024 у справі №917/550/23, від 16.10.2024 у справі №917/751/23, від 06.08.2024 у справі №917/892/23, від 19.07.2024 у справі №917/549/23 вказано про те, що існування кримінального провадження на стадії досудового розслідування, не є підставою для зупинення провадження у цій справі, а наявність в подальшому вироку в кримінальній справі, який набрав законної сили, відповідно до п.2 ч.2 ст.320 ГПК, буде підставою для перегляду судового рішення у справі, яка переглядається, за нововиявленими обставинами.
119.          Отже, позиція Верховного Суду щодо застосування п.5 ч.1 ст.227 ГПК є сталою.
120.          Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 06.02.2025 у цій справі відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до завершення кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023060000000471 від 05.09.2023.
121.          При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №12023060000000471 від 05.09.2023 триває, кримінальне провадження на розгляд до суду не передано, тому вказане кримінальне провадження не є справою, що розглядається в порядку кримінального судочинства у розумінні п.5 ч.1 ст.227 ГПК.
122.          Така позиція суду апеляційної інстанції відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування п.5 ч.1 ст.227 ГПК, зазначеним вище.
123.          Крім того, у тексті касаційної скарги ОСОБА_1 наголошує, що Корольовський районний суд міста Житомира призначив підготовче судове засідання в кримінальному провадженні №12023060000000471 від 05.09.2023 (справа №296/4592/25) лише 02.05.2025, тобто після того, як суд апеляційної інстанції у цій справі постановив ухвалу від 06.02.2025. 
124.          Це додатково свідчить про те, що станом на момент звернення ОСОБА_1 з клопотанням про зупинення провадження, кримінальне провадження №12023060000000471 від 05.09.2023 перебувало на стадії досудового розслідування, що не є підставою для зупинення провадження в розумінні п.5 ч.1 ст.227 ГПК.
125.          Скаржник у цій справі не спростував правильність застосування судом апеляційної інстанції положень п.5 ч.1 ст.227 ГПК та, як наслідок, правильність відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.
Щодо клопотання про зупинення провадження до завершення розгляду іншої справи Великою Палатою Верховного Суду 
126.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 є незаконною, а оскаржувані рішення підлягають скасуванню через порушення норм процесуального права, а саме, п.7 ч.1 ст.228 ГПК з огляду на відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №906/127/24 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №925/511/24, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (п.3 ч.3 ст.310 ГПК).
127.          АТ "Житомиргаз" у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що не є подібними предмет спору та обставини справ №906/127/24 та №925/511/24.
128.          Верховний Суд щодо цих доводів скаржника зазначає таке.
129.          Статтями 227, 228 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав, відповідно до яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
130.          Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі №380/7845/21).
131.          Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
132.          Отже, за змістом цієї норми зупинення провадження у справі з цієї підстави є правом, а не обов`язком суду. Таке право може бути реалізовано за наявності двох умов: 1) правовідносини є подібними; 2) палата, об`єднана палата, Велика Палата Верховного Суду, здійснює перегляд справи (аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2022 у справі №910/22748/16, від 13.01.2023 у справі №911/3023/19, від 20.11.2023 у справі №910/14224/20, від 18.11.2024 у справі №907/1115/23, від 22.01.2025 у справі №910/8568/23, частково на неврахування яких зазначає прокурор).
133.          Щодо визначення подібних правовідносин, Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин. Так, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).
134.          У цій справі ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому із посиланням на п.7 ч.1 ст.228 ГПК просив зупинити провадження у справі до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №925/511/24 щодо формування єдиної практики з визначення юрисдикції спору.
135.          Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.04.2025 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №906/127/24 до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №925/511/24, оскільки вважав, що правовідносини у цих справах не є подібними.
136.          Так, у справі №925/511/24 позивач звернувся до суду із вимогами до АТ "Черкасигаз" про визнання припиненими з 10.04.2024 трудових відносин та стягнення 800 000 грн, з яких: 320 000 грн заборгованості із заробітної плати за лютий та березень 2024 та 480 000 грн вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наглядова рада АТ "Черкасигаз" рішенням, оформленим протоколом №2/23 від 22.09.2023, обрала позивача членом АТ "Черкасигаз" з 26.09.2023 терміном на 5 років згідно із статутом товариства; на виконання цього рішення позивач та відповідач уклали контракт, відповідно до умов якого контракт є строковою трудовою угодою; у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про працю позивач ініціював розірвання трудового договору (контракту); позивач дотримався процедури звільнення з роботи, проте відповідач не звільнив позивача з посади та не виплатив заробітну плату і вихідну допомогу, чим порушив законодавство про працю та норми контракту.
137.          Верховний Суд ухвалою від 11.03.2025 справу №925/511/24 передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №466/10073/22, щодо питання юрисдикції спору.
138.          Верховний Суд в ухвалі від 11.03.2025 вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права (статей 4, 20 ГПК, ст.19 Цивільного процесуального кодексу України), викладених Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 13.11.2024 у справі №466/10073/22 та передати з власної ініціативи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки однакове розуміння правильності визначення розмежування судової юрисдикції сприятиме розумній передбачуваності судових рішень, забезпечить реалізацію на практиці принципу правової визначеності, як для позивачів так і для судів та єдиному підходу у вирішенні правової проблеми визначення предметної юрисдикції у спорах між керівником або іншим членом виконавчого органу юридичної особи приватного права та такою юридичною особою щодо припинення повноважень (звільнення) керівника або іншого члена виконавчого органу юридичної особи приватного права.
139.          У цій же справі №906/127/24 АТ "Житомиргаз" звернулося до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 11 180 200 грн збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2023 ОСОБА_1 як голова правління АТ "Житомиргаз" прийняв наказ про виплату голові правління та членам правління премії на підставі рішення, оформленого протоколом наглядової ради АТ "Житомиргаз", яке прийняте неправомочним складом наглядової ради, чим спричинив збитки позивачу. АТ "Житомиргаз" посилається на статті 22, 92, 614, 1166 ЦК, статті 65, 225 Господарського кодексу України, статті 89, 90 Закону "Про акціонерні товариства".
140.          Отже, на відміну від справи №925/511/24, спір у цій справі №906/127/24 не виник з правовідносин щодо припинення повноважень керівника або іншого члена виконавчого органу, а стосується можливості стягнення збитків з колишнього голови правління акціонерного товариства.
141.          Тому, правовідносини у цій справі №906/127/24 та у справі №925/511/24 не є подібними.
142.          Крім того, як слушно зауважує АТ "Житомиргаз" у відзиві на касаційну скаргу, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04.06.2025 повернула справу №925/511/24 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
143.          З урахуванням цього, не знайшли підтвердження доводи ОСОБА_1. про те, що суд апеляційної інстанції порушив п.7 ч.1 ст.228 ГПК та необґрунтовано відхилив його клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №925/511/24.
Щодо клопотання про неможливість прийняття участі представником позивача у судовому засіданні
144.          Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.04.2025 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1. про неможливість прийняття участі представником позивача ОСОБА_12. у судовому засіданні.
145.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, а саме, ст.59 ГПК, відмовивши в задоволенні клопотання про неможливість прийняття участі представником позивача ОСОБА_12. у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (п.3 ч.3 ст.310 ГПК).
146.          Скаржник вказує, що орган досудового розслідування заборонив ОСОБА_1 спілкуватися з деякими свідками, серед яких є і представник АТ "Житомиргаз" ОСОБА_12, тому за участі ОСОБА_12 у судовому засіданні ОСОБА_1 не зміг би взяти участь, хоч і бажав особисто скористатися своїм правом на надання пояснень, поставити питання позивачу тощо.
147.          Верховний Суд щодо цих доводів скаржника зазначає таке.
148.          Учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом (п.2 ч.1 ст.42 ГПК).
149.          Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (частини 1, 2 ст.56 ГПК).
150.          Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст.56 ГПК).
151.          Згідно з ч.1 ст.58 ГПК представником у суді може бути адвокат або законний представник.
152.          Випадки, за яких особа не може представником, закріплені у ст.59 ГПК:
-          не може бути представником в суді особа, яка бере участь у справі як секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач та свідок, або є помічником судді, який розглядає справу (ч.1);
-          особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя (ч.2);
-          особа не може бути представником, якщо вона є чи була медіатором під час проведення медіації щодо спору, пов`язаного із справою, що розглядається в суді (ч.3);
-          судді, прокурори, слідчі, працівники підрозділів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, не можуть бути представниками в суді, крім випадків, коли вони діють від імені відповідного органу, що є стороною або третьою особою в справі, чи як законні представники (ч.4).
153.          Верховний Суд зауважує, що положення ст.59 ГПК встановлюють вичерпний перелік випадків, за наявності яких особа не може бути представником.
154.          Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що ОСОБА_12 не належить до кола осіб, які визначені у ст.59 ГПК, оскільки ця стаття передбачає, що особа не може бути одночасно і представником, і свідком в одній справі. У ГПК не встановлена заборона участі особи як представника юридичної особи, яка одночасно є свідком у кримінальному провадженні.
155.          З огляду на це, не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про необґрунтоване відхилення його клопотання про неможливість участі представника позивача ОСОБА_12 у судовому засіданні.
Щодо клопотань про дослідження заяви свідка та про виклик свідка для допиту 
156.          Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.04.2025 відмовив у прийнятті до розгляду нового доказу - заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024 та відмовив у задоволенні клопотання про виклик для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 .
157.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що порушені норми процесуального права, а саме, статті 73, 76, 89 ГПК з огляду на відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про дослідження як доказу заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024 та про виклик для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, є підставою касаційного оскарження згідно п.3 ч.3 ст.310 ГПК.
158.          Скаржник вважає, що суди при розгляді справи мали детально з`ясувати обставини, які стосуються моменту та обставин, в яких діяв саме ОСОБА_1 , підписуючи наказ про преміювання, зокрема, чи був обізнаний він про описку та коли/чи був обізнаний він про виправлення та коли/чи діяв відповідач після погодження юридичного відділу АТ "Житомиргаз" або інших осіб та не мав взагалі обов`язку перевіряти після юристів АТ "Житомиргаз" юридичні питання, тощо. 
159.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 міг надати показання щодо обставин виявлення, виправлення та повідомлення ОСОБА_1 про допущену в виписці з протоколу описку, для підтвердження чи спростування належної обачності в діях відповідача, а також отримання примірника виправленої виписки з протоколу і обставин інформування. При цьому ОСОБА_1 наголосив, що ці обставини відсутні у заяві свідка ОСОБА_2 , у зв`язку з чим і було заявлено клопотання про його безпосередній допит.
160.          Верховний Суд щодо цих доводів скаржника зазначає таке.
161.          Свідком може бути будь-яка дієздатна фізична особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи (ч.1 ст.66 ГПК).
162.          Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.04.2025 відмовив у прийнятті до розгляду нового доказу - заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024 з огляду на те, що цей доказ поданий поза встановленого у ГПК строку, а саме, на стадії апеляційного перегляду справи та цього доказу не існувало на момент ухвалення рішення суду першої інстанції.
163.          Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 1, 3 ст.80 ГПК).
164.          Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.80 ГПК).
165.          Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.80 ГПК).
166.          Статтею 269 ГПК визначені межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
167.          Відповідно до ч.3 ст.269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
168.          Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів із порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №910/11152/19, від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 28.07.2020 у справі №904/2104/19, від 03.09.2024 у справі №903/753/22
169.          Отже, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити, які саме докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції (постанова Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №910/11152/19).
170.          Суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_1 обґрунтовував неможливість подання до суду першої інстанції доказу (заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024) тим, що додаткові покази свідка з`явилися вже після ухвалення судового рішення у цій справі, але мають визначальне значення для правильного вирішення спору, оскільки дають відповідь на питання чи діяв відповідач правомірно.
171.          Відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (постанова Верховного Суду від 27.08.2023 у справі №552/7368/21).
172.          З огляду на це, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у прийнятті до розгляду нового доказу - заяви свідка ОСОБА_2 від 23.10.2024. 
173.          Крім того, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції мав задовольнити його про виклик для допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 .
174.          Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.87 ГПК).
175.          Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (ч.1 ст.89 ГПК).
176.          Отже, свідок може бути викликаний у судове засідання за таких умов:
-          особа обізнана про будь-які обставини, що стосуються справи;
-          обставини, про які відомо свідку, не можуть бути відображені у відповідних документах;
-          обставини, викладені свідком у заяві, суперечать доказам або викликають сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
177.          Правовий аналіз наведених положень статей 86, 88, 89 ГПК свідчить, що виклик свідка не є обов`язковим для здійснення оцінки показань свідків судом, а також те, що передумовою виклику свідка для допиту є суперечливість обставин, викладених свідком у заяві, іншим доказам, або у разі наявності у суду сумнівів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №901/2027/13, від 26.05.2022 у справі №908/2828/19).
178.          Суд апеляційної інстанції в ухвалі від 02.04.2025 зазначив, що в матеріалах справи міститься заява свідка ОСОБА_2 від 01.03.2024, подана до суду першої інстанції, оцінка якій буде надана під час апеляційного перегляду справи.
179.          При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що відповідач не подавав до суду першої інстанції клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 в судове засідання, навпаки представники позивача та відповідача в суді першої інстанції заперечили щодо виклику свідка в судове засідання, що підтверджується протоколом судового засідання від 24.04.2024, а суд першої інстанції не вбачав необхідності з власної ініціативи вчинити вказані дії.
180.          Верховний Суд також звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суд надав оцінку заяві свідка ОСОБА_2 від 01.03.2024, вказавши, що вона є неприйнятною, оскільки в силу ч.2 ст.87 ГПК на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
181.          За таких обставин, доводи скаржника про необґрунтоване відхилення його клопотань, що унеможливило встановлення всіх обставин справи, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду цієї справи.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
182.          Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
183.          Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
184.          Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Судові витрати
185.          Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Житомирської області від 19.09.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 у справі №906/127/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                О. Кібенко

Судді                                                                                                    С. Бакуліна

                                                                                                                        В. Студенець