УХВАЛА

02 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  916/542/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Случ О. В., 
за участю секретаря судового засідання Амірханяна Р. К.,
та представників:
прокурора - Садаєва Е.С.,
позивача - не з`явився, 
відповідача - не з`явився,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог 
щодо предмета спору, на стороні позивача -  Орєшкова Н.В. ,
третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги 
щодо предмета спору - не з`явився,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог 
щодо предмета спору, на стороні відповідача (за позовом третьої особи) -                Орєшкова Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_2 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025
та рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024
у справі № 916/542/18
за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
про стягнення 1 438 952,58 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути майно
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору:  ОСОБА_2 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, прокуратури Одеської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, 
В С Т А Н О В И В:  
Заступник прокурора Одеської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (наразі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі - РВ ФДМУ; позивач) звернувся до суду з позовною заявою про: 
- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" (наразі Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський Клуб ТЦФ"; відповідач) на користь Державного бюджету України 1 162 880,45 грн заборгованості та  276 072,13 грн пені; 
- розірвання договору оренди державного нерухомого майна, укладеного 20.09.2005 між РВ ФДМУ і ТОВ "Яхт клуб "Одеса-2009";
- зобов`язання ТОВ "Яхт клуб "Одеса-2009" повернути державі в особі РВ ФДМУ передане у строкове платне користування за договором оренди від 20.09.2005 державне нерухоме майно, перелік якого наведено у прохальній частині позовної заяви.
На обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди від 20.09.2005 (з урахуванням змін) щодо сплати орендної плати.
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернувся до суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), в якому просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. На обґрунтування позову посилався на порушення його прав укладеним між сторонами договором про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005.
Господарськими судами справа розглядалася неодноразово. 
Постановою Верховного Суду від 30.01.2024 скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 і рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 у справі № 916/542/18 (в частині вирішення позову прокурора), а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
Останнім рішенням Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 (суддя - С.В. Нікітенко), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 (головуючий суддя - С.В. Таран, судді - Л.В. Поліщук, Я.Ф. Савицький), позов прокурора задоволено. 
Стягнуто з ТОВ "Морський клуб ТЦФ" на користь Державного бюджету України                     1 162 880,45 грн заборгованості, 276 072,13 грн пені за договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005. Розірвано договір оренди державного нерухомого майна, укладений 20.09.2005 між РВ ФДМУ і "Яхт клуб "Одеса-2009". Зобов`язано  ТОВ "Морський клуб ТЦФ" повернути державі в особі РВ ФДМУ передане за договором оренди від 20.09.2005 державне нерухоме майно, перелік якого наведено у резолютивній частині рішення суду першої інстанції. Здійснено розподіл судового збору. 
Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.09.2005 між                        РВ ФДМУ (орендодавець) і ТОВ з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є ТОВ "Морський клуб ТЦФ" (орендар), було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 2592, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг; 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 16 - магазин; 20 - склад магазину; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 50, 46, 47 - туалети; 38 - кладова; 34, 24 - диспетчерські;  15, 16, 17, 25 - офіс; 23 - коридор; 26, 27, 28 - приміщення; 12 - кімната для переговорів; 13 - кухня; 11 - кают-компанія; 18, 22 - вмивальня; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холу - 8, що перебуває на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (далі - ДП "Одеський морський торговельний порт"), розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.
Відповідно до п. 1.2 договору оренди згідно з незалежною оцінкою, проведеною Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза" (далі -  ТОВ "Інюг Експертиза"), вартість об`єкта оренди станом на 14.07.2005 становить  1 563 000,00 грн.
У п. 1.3 договору оренди встановлено, що мета використання об`єкта оренди - для розміщення офісу, кают-компанії, зберігання та сервісного обслуговування яхт (інше використання нерухомого майна).
Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акта приймання передачі. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на нього. Власником об`єкта оренди залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Об`єкт оренди залишається на балансі ДП "Одеський морський торговельний порт" із зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим  (п. п. 2.1, 2.2, 2.4 договору оренди).
Згідно з п. 2.3 договору оренди передача об`єкта оренди в оренду здійснюється за станом та вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкта оренди, що була проведена ТОВ "Інюг Експертиза". Вартість об`єкта оренди станом на 14.07.2005 становить 1 563 000,00 грн.
Пунктом 3.1 договору оренди встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 04.10.1995 № 786 зі змінами, внесеними постановою КМУ від 19.01.2000 № 75, і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2005 року) - 13 064,08 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.
У п. п. 3.2-3.4, 3.6, 3.7 договору оренди сторони досягли згоди, що орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2005 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (липень 2005 року) на індекси інфляції серпня, вересня 2005 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується орендарем до Державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% і 30% щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем. Одночасно копії платіжних доручень на перерахування орендної плати до Державного бюджету 70% і 30% балансоутримувачу надсилається орендарем орендодавцеві. Розмір орендної плати підлягає перерахунку на вимогу однієї із сторін у разі змін чинного законодавства, Методики її розрахунку, змін цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України. Якщо орендар протягом 3 місяців підряд не вносить орендну плату, орендодавець має право ставити питання про розірвання цього договору оренди у судовому порядку та повернення об`єкта оренди.
Відповідно до п. 3.8 договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно та не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до Державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.4 договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
За умовами п. 5.2 договору оренди орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.
У п. 9.3 договору оренди сторони досягли згоди, що орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків, зокрема у разі нездійснення орендарем страхування об`єкта оренди відповідно до вимог п. 5.5 договору на весь термін договору, затримання сплати орендної плати протягом 3-х місяців підряд.
Цей договір укладено терміном до 20.09.2012 та діє з моменту його підписання сторонами. Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором за умови погодження Міністерства транспорту та зв`язку України (п. п. 10.1, 10.2, 10.9 договору оренди).
На виконання умов договору оренди, РВ ФДМУ, ТОВ з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" і ДП "Одеський морський торговельний порт" підписали акт приймання-передачі державного нерухомого майна, за яким орендодавець передав, а орендар - прийняв в строкове платне користування об`єкт оренди.
05.03.2009 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, яким змінено його преамбулу та викладено у новій редакції його п. п. 3.1, 3.2, 12.2, а саме: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 27.12.2006 № 1846) і становить без врахуванням ПДВ за місяць розрахунку грудень 2006 року 22 627,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за поточний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції поточного місяця включно. 12.2. До цього договору додаються: розрахунок орендної плати від 05.03.2009, а попередній розрахунок орендної плати вважати таким, що втратив чинність; акт приймання-передачі від 05.03.2009, а попередній акт приймання-передачі вважати таким, що втратив чинність".
Разом із підписанням договору від 05.03.2009 про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 сторони погодили та затвердили розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна, відповідно до якого погоджено орендну ставку у розмірі 15%.
Договором від 06.07.2010 про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 змінено преамбулу договору, викладено окремі пункти останнього у іншій редакції, у тому числі п. 10.1, згідно з яким продовжено дію договору до 06.07.2015, а договором від 13.06.2013 про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 (обліковий номер 20984009534) погоджено зміну балансоутримувача з ДП "Одеський морський торговельний порт" на його правонаступника в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчого балансу - ДП "Адміністрація морських портів України".
06.11.2013 між РВ ФДМУ і ТОВ "Яхт-клуб "Одеса-2009" було укладено договір про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 (обліковий номер договору 2098409534), відповідно до якого п. п. 1.1, 1.2, 2.3, 2.4, 3.1, 12.2 договору оренди викладено в іншій редакції, зокрема: "1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі:        41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова; 24,34 - диспетчерські; 15, 16, 17, 25 - офіс; 27 - приміщення: 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 1457,5 кв.м; 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту (балансоутримувач), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6. Об`єкт оренди належить державі в особі Верховної Ради України на підставі свідоцтва про право власності (серія ЯЯЯ № 061660), виданого 07.06.2005 виконавчим комітетом Одеської міської ради; право власності зареєстроване 09.04.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 737979, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 46475451101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2704796, виданим 20.04.2013 реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області. 1.2. Згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкта оренди, що була проведена ТОВ "Інюг Експертиза", вартість об`єкта оренди станом на 14.07.2005 становить: 1 093 821,77 грн; 2.3. Передача об`єкта оренди в оренду здійснюється станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкта оренди, що була проведена ТОВ "Інюг Експертиза", вартість об`єкта оренди станом на 14.07.2005 становить: 1 093 821,77 грн; 3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2013 року: 28 696,41 грн. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць серпень 2013 року на індекс інфляції вересня 2013 року, жовтня 2013 року та листопада 2013 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством; 12.2. До цього договору додаються: розрахунок орендної плати від 06.11.2013. Розрахунок орендної плати від 05.03.2009 вважати таким, що втратив чинність; акт приймання-передачі від 06.11.2013. Акт приймання-передачі від 05.03.2009 вважати таким, що втратив чинність".
На виконання умов договору про внесення змін до договору від 06.11.2013 були підписані такі акти приймання-передачі:
- від 06.11.2013, за яким орендар (ТОВ "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а балансоутримувач (ДП "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: 23 - коридор площею 20,4 кв.м, 26, 28 - приміщення площею 37,4 кв.м, 11 - кают-компанія площею 98,2 кв.м, 12 - кімната для переговорів площею 48,6 кв.м, 13 - кухня площею 17,5 кв.м, 16 - магазин площею 35,8 кв.м, 20 - склад магазину площею 26,2 кв.м, малий елінг (літ. Б) площею 343,2 кв.м, загальною площею 627,3 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6;
- від 06.11.2013, на підставі якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг площею 952 кв.м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі площею 193,3 кв.м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі площею 92,2 кв.м; 41, 42 - вмивальня площею  29,1 кв.м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова площею 10 кв.м; 50, 46, 47 - туалети площею  7,9 кв.м; 38 - кладова площею 15,5 кв.м; 34, 24 - диспетчерські площею 48,5 кв.м; 15, 16, 17, 25 - офіс площею 86,8 кв.м; 27 - приміщення площею 14,9 кв.м; 18, 22 - вмивальня площею 2,7 кв.м; 19, 21 - туалети площею 2,3 кв.м; 20 - ванна площею 2,3 кв.м, загальною площею 1457,5 кв.м, 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі ДП "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.
Згідно з договором від 04.09.2014 про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 (обліковий номер договору 2098409534) п. п. 3.1, 3.2 вказаного договору викладено у іншій редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями) і становить без врахуванням ПДВ: за базовий місяць розрахунку - серпень 2011 року: 41 515,36 грн; за базовий місяць розрахунку - жовтень 2013 року: 29 153,27 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць жовтень 2013 року на індекс інфляції листопада 2013 року".
Відповідно до акта приймання-передачі (повернення) майна від 29.09.2014 до договору оренди від 20.09.2005 (обліковий номер договору 2098409534) орендар (ТОВ "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а балансоутримувач                                                           (ДП "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: частину комплексу будівель морському вокзалу:  у літ "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86 , 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова; 24, 34 - диспетчерські; 27 - приміщення; 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 1370,70 кв.м; 54/1000 частин холу - 8 (4,96 кв.м), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6; частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ "Б": 15, 16, 17, 25 - офіс, загальною площею 86,8 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6. У цьому акті зазначено, що з моменту його підписання сторони не мають жодних претензій щодо складу та стану майна, зазначеного у п. 1 акта, а також взаємних розрахунків за його платне використання.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі                                   № 916/4494/15, яке набрало законної сили, задоволено позов засновника                                 ТОВ "Яхт-клуб "Одеса-2009"    ОСОБА_2 . Визнано договір оренди від 20.09.2005 (обліковий номер 2098409534) поновленим на строк і умовах, передбачених ним із дати набрання судовим рішенням законної сили. Зобов`язано РВ ФДМУ здійснити передачу майна на підставі акта приймання-передачі згідно з договором оренди від 20.09.2005 (обліковий номер 2098409534).
12.02.2016 РВ ФДМУ листом № 11-05-00673 повідомило директора                                    ТОВ "Яхт Клуб "Одеса-2009" про те, що на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15 надає на підписання три примірники актів приймання-передачі майна до договору оренди та про те, що вказаний договір, який поновлено зазначеним рішенням суду, необхідно привести у відповідність до вимог чинного законодавства.
01.03.2016 між РВ ФДМУ і ТОВ "Яхт Клуб "Одеса-2009" підписано акт приймання-передачі державного майна, що перебуває на балансі ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до договору від - . - . - р. про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005.
Суди попередніх інстанцій встановили, що у матеріалах справи також наявний договір добровільного страхування майна юридичних осіб від 20.07.2016, який свідчить, що ТОВ "Яхт Клуб "Одеса-2009" застрахувало у Приватного акціонерного товариства Страховій компанії "ПЗУ Україна" майнові інтереси з 21.07.2016 до 20.07.2017 відповідно до визначеного переліку такого майна за місцем страхування: м. Одеса, вул. Приморська, 6 на загальну суму 1 563 000,00 грн, що встановлено на підставі акта приймання-передачі до договору оренди від 20.09.2005. Вигодонабувач в особі ДП "Адміністрація морських портів України" на підставі договору оренди від 20.09.2005.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 у справі № 916/4494/15 роз`яснено      ОСОБА_2 , що договір оренди від 20.09.2005 (обліковий номер 2098409534) визнано поновленим із дати набрання судовим рішенням законної сили, а саме: 04.01.2016 на умовах договору оренди від 20.09.2005 та, що поновлений рішенням суду від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15 договір оренди від 20.09.2005 укладено між РВ ФДМУ і ТОВ з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є ТОВ "Яхт-клуб "Одеса-2009".
04.01.2016, на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15, місцевим господарським судом видано відповідний наказ.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.03.2019 відкрито виконавче провадження № 58603506 з виконання наказу Господарського суду Одеської області № 916/4494/15 від 04.01.2016.
22.05.2019 державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 58603506.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 у справі № 916/4494/15, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2019, задоволено скаргу ТОВ з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" в особі ОСОБА_2 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 58603506 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі № 916/4494/15; скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 58603506, винесену 22.05.2019.
Постановою державного виконавця від 30.09.2019 відновлено виконавче провадження № 58603506 із виконання наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі № 916/4494/15.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі № 916/4494/15 за заявою РВ ФДМУ визнано наказ Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі № 916/4494/15 таким, що не підлягає виконанню. 
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019, яка набрала законної сили, скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі № 916/4494/15 та відмовлено у задоволенні заяви РВ ФДМУ про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. У постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що регіональним відділенням не виконано обов`язок передати майно на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15. 
Державним виконавцем було прийнято постанову від 10.09.2020, якою відкрито виконавче провадження № 63004540 з виконання дублікату наказу Господарського суду Одеської області № 916/4494/15 від 04.01.2016.
РВ ФДМУ листом від 21.09.2020 № 11-06-04086 повідомило ТОВ "Морський клуб ТЦФ", Одеську філію ДП "Адміністрація морських портів України", державного виконавця про організацію 24.09.2020 підписання акта приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі ДП "Адміністрація морських портів України" до договору оренди від 20.09.2005.
Акт приймання-передачі державного нерухомого майна в оренду від 30.09.2020 підписано орендодавцем і орендарем, скріплено їх печатками.
06.11.2020 державний виконавець прийняв постанову про закриття виконавчого провадження з виконання наказу № 916/4494/15 від 04.01.2016.
У акті обстеження об`єктів Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту), які знаходяться у користуванні ТОВ "Яхт Клуб "Одеса-2009" відповідно до договору оренди від 20.09.2005, складеному та підписаному уповноваженими особами адміністрації Одеського морського порту, РВ ФДМУ, директором ТОВ "Яхт Клуб "Одеса-2009", вказано, що за результатами огляду встановлено, що зазначені у акті приміщення використовуються Товариством в повному обсязі для здійснення своєї діяльності. При цьому, у акті не вказано дати та місця його складання.
Суди попередніх інстанцій зазначили, що у матеріалах справи наявний акт обстеження об`єктів Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту), які знаходяться у користуванні ТОВ "Морський клуб ТЦФ" відповідно до договору оренди від 20.09.2005, складений 23.10.2019 та підписаний уповноваженими особами адміністрації Одеського морського порту і РВ ФДМУ, в якому зазначено, що 23.10.2019 проведено огляд зазначених у акті приміщень; за результатами огляду встановлено, що об`єкти є переданими відповідно до акта приймання передачі від 01.03.2016 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15; зазначені приміщення є зачиненими, ключі знаходяться в орендаря, на письмові звернення щодо надання дублікатів ключів орендар не реагує, об`єкт використовується Товариством в повному обсязі для здійснення своєї діяльності.
РВ ФДМУ звернулося з претензією до ТОВ "Морський клуб ТЦФ", в якій, посилаючись на неналежне виконання орендарем зобов`язання за договором оренди від 20.09.2005 щодо сплати орендних платежів, просило сплатити існуючу у нього заборгованість.
Предметом цього спору є вимоги прокурора про: стягнення з відповідача                                             1 162 880,45 грн заборгованості за договором оренди, 276 072,13 грн пені; розірвання договору оренди та зобов`язання повернути державі в особі позивача майно згідно з переліком, наведеним у прохальній частині позовної заяви.
Задовольняючи позов прокурора, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходили з невиконання ТОВ "Морський клуб ТЦФ" зобов`язання щодо сплати орендної плати і що така несплата була систематичною.
Не погоджуючись із ухваленими у справі рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Скаржник мотивує подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме вказує на ухвалення рішень без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 13.04.2021 у справі № 910/11384/20, від 25.05.2021 у справі № 922/2261/19 і у постановах Верховного Суду, ухвалених у цій справі. Стверджує у касаційній скарзі і про те, що: судами попередніх інстанцій не враховано, що не було виконано постанови суду у справі № 916/4494/15 (див. також рішення у справі № 916/2607/18); прокурор не може ініціювати розірвання неіснуючого правочину (договір оренди втратив чинність); зазначає, що відсутні будь-які підтвердження того, що майно перебуває у фактичному користуванні відповідача на правовій підставі; стверджує про порушення права на справедливий судовий розгляд.
ОСОБА_2 також подав до Верховного Суду клопотання про витребування у ФДМУ, Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України", прокурора документів, перелік яких наведений у цьому клопотанні. Оскільки у цьому клопотанні скаржник фактично просить витребувати і надати оцінку доказам у справі, а згідно з    ч. 2 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, то Верховний Суд відмовляє в задоволенні цього клопотання.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.08.2025 відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 26.08.2025.
Прокурор та ДП "Адміністрація морських портів України" звернулися до Верховного Суду з відзивами на касаційну скаргу, в яких просять її не задовольняти, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
02.09.2025 до Верховного Суду від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (як представника ТОВ "Морський клуб ТЦФ" і дружини ОСОБА_2 ) надійшли клопотання про перенесення розгляду цієї справи на іншу дату. Вказані клопотання мотивовано поганим самопочуттям і станом здоров`я скаржника ОСОБА_2 та тим, що заявники проживають в іншому місті.
Розглянувши ці клопотання, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи. Так, скаржником було викладено свою позицію у касаційній скарзі, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду його касаційної скарги. Крім того, ГПК України не містить приписів щодо обов`язкового здійснення касаційного розгляду за участю представників учасників справи. Не зазначалося про такий розгляд і в ухвалі Верховного Суду від 06.08.2025 (див. також постанову Верховного Суду від 10.09.2024 у справі № 922/4055/23). При цьому, необхідно зазначити, що ТОВ "Морський клуб ТЦФ" не був позбавлений можливості забезпечити участь в цьому судовому засіданні іншого свого представника відповідно до вимог ст. 56 ГПК України.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України з огляду на таке. 
Верховним Судом судові рішення переглядаються в частині вирішення позову прокурора з огляду на вимоги ст. 300 ГПК України. 
Право касаційного оскарження регулюється ст. 287 ГПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п. п. 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Велика Палата Верховного Суду у п. 60 постанови від 23.06.2020 у справі                                   № 696/1693/15-ц зазначила, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. 
Разом з тим, вказаною підставою для касаційного оскарження - п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах. Цитування скаржником окремих висновків, наведених у постановах Верховного Суду, не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України (див., зокрема ухвалу Верховного Суду від 08.10.2024 у справі № 274/1477/20). Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення (див., зокрема підхід в частині оцінювання спірних правовідносин на предмет подібності, який застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19). 
Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження. Самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Такий припис ч. 4 ст. 75 ГПК України спрямований на забезпечення дотримання принципу правової визначеності та його складової - "res judicata".
В основі принципу правової визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення "res judicata" (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися (пар. 61 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Brumarescu v. Romania" (заява № 28342/95). Базове тлумачення принципу "res judicata" вміщено в рішеннях ЄСПЛ у справах "Науменко проти України" (заява № 41984/98), "Христов проти України" (заява № 24465/04), "Понамарьов проти України" (заява № 3236/03), в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.
Разом з тим, законодавець у ч. 7 ст. 75 ГПК України закріпив норму, відповідно до якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. 
Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення  (ст. 762 ЦК України).
За ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, що вона розраховувала при укладанні договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 зазначила, що розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. У контексті ч. 2 ст. 651 ЦК України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості.
За змістом ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Таким чином, відповідно до положень ст. ст. 509, 785 ЦК України у разі припинення договору оренди в орендаря виникає обов`язок повернути орендодавцеві об`єкт оренди на визначених договором оренди умовах (див. постанову Верховного Суду від 03.09.2024 у справі № 916/1194/23).
Врахувавши вказані норми права, рішення у справах № 916/2536/16, № 916/3089/16, № 916/342/17, № 916/3245/17, № 916/1743/18, № 916/1570/17, прийняті у спорах між ДП "Адміністрація морських портів України" і ТОВ "Яхт Клуб "Одеса-2009"  (ТОВ "Морський клуб ТЦФ"), які набрали законної сили, виконавши вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.01.2024 у цій справі, суди попередніх інстанцій встановили, що як станом на момент звернення прокурора з позовом у цій справі, так і станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції вказаний договір оренди був чинним, а тому міг бути розірваним за наявності правових підстав для цього. З огляду на передачу відповідачеві об`єкта оренди у користування на підставі акта від 01.03.2016, починаючи саме з цієї дати у нього виник обов`язок зі сплати орендних платежів за договором оренди. Однак, ТОВ "Морський клуб ТЦФ" більше трьох місяців поспіль не сплачувало орендну плату за договором оренди через що у нього виникла заборгованість у сумі 1 162 880,45 грн, яка підлягає стягненню разом з пенею відповідно до п. 3.8 договору оренди та, що наявні обставини для розірвання цього договору. З огляду на наявність підстав для припинення договірних орендних правовідносин через розірвання договору оренди, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів наявності інших правових підстав використання спірного майна відповідачем, суди попередніх інстанцій задовольнили позов і шляхом повернення ТОВ "Морський клуб ТЦФ" державі в особі РВ ФДМУ майно згідно з переліком, наведеним у прохальній частині позову.
Скаржник, оскаржуючи ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення позову прокурора з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, вказує на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах, наведених у касаційній скарзі. Так, скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.04.2021 у справі № 910/11384/20. Разом з тим, ця постанова Верховного Суду відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що унеможливлює дослідження її змісту (див. також п. 70 постанови Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 914/969/24). Натомість, з відповідного реєстру вбачається, що у цій справі судом першої інстанції 13.04.2021 було прийнято ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.05.2021.  
Верховний Суд зазначає, що у справі № 910/11384/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нуфарм Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" про банкрутство, Верховним Судом було ухвалено постанову від 02.06.2021, якою було залишено без змін судові рішення в частині грошових вимог приватних виконавців Овчаренка М.О. та Авторгова А.М. Проаналізувавши висновки, викладені у цій постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 910/11384/20, вбачається, що правовідносини у ній та у справі, в якій подано касаційну скаргу, не можуть вважатися у цьому випадку подібними. Так, цю постанову було прийнято судом касаційної інстанції з огляду на іншу фактично-доказову базу, за інших обставин, встановлених у справі, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідні судові рішення. Суб`єктний склад, предмет, підстави позовів, нормативно-правове регулювання не є подібними як у справі, яка переглядається. 
Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 922/2261/19, то необхідно зазначити, що такої постанови також в Єдиному державному реєстрі судових рішень немає. Натомість, є судовий наказ, виданий 22.07.2019 Господарським судом Харківської області, згідно з яким стягнуто з Харківського міського товариства "Нове життя" на користь Комунального підприємства "Жилкомсервіс" заборгованості в сумі 16 738,29 грн та судовий збір. 
Перелічених у касаційній скарзі постанов скаржником не було долучено і до матеріалів касаційної скарги.
Верховний Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду. Рішення судів попередніх інстанцій та їх накази не є судовими рішеннями невідповідність яким є підставою касаційного оскарження, встановленою п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України. 
Скаржник у касаційній скарзі не мотивує і того в чому не відповідність висновків судів попередніх інстанції висновкам Верховного Суду, викладених у цій справі. Скаржник у касаційній скарзі не вказує конкретну норму права, висновок щодо застосування якої не було враховано судами при ухвалені оскаржуваних рішень, що є необхідним при зверненні скаржника до Верховного Суду на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України. Водночас, Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, чи самостійно зазначати норму права, висновок Верховного Суду щодо якої не було враховано, адже це є обов`язком саме скаржника та свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін, що недопустимо.
З огляду на зазначене, підстава касаційного оскарження, передбачена у п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, не знайшла підтвердження.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПУ України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі  п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Оскільки наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024  у справі № 916/542/18.
Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги фактично зводяться лише до намагання скаржника переоцінити зібрані у справі докази судом касаційної інстанції та надати їм іншу оцінку, ніж та, що була зроблена судами попередніх інстанцій та у інших справах, рішення яких набрали законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені судами чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Інші доводи касаційної скарги підставами касаційного оскарження не обґрунтовані і, відповідно, Верховним Судом не розглядаються (див. постанову Верховного Суду від 29.05.2024 у справі № 910/2491/23).
Керуючись ст. ст. 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024   у справі № 916/542/18 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                   Могил С. К.

Судді:                                                                                        Волковицька Н. О.

                                                                                                   Случ О. В.