ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  916/2786/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О. В. - головуючий, Огороднік К. М., Погребняк В. Я., 

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянувши касаційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "СОФА ЛТД" ОСОБА_1 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025
та постанову Господарського суду Одеської області від 10.05.2024
у справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОФА ЛТД"
про визнання банкрутом

Учасники справи: 
ТОВ "СОФА ЛТД": не з`явився;
Ліквідатор Дарієнко В. Д.: не з`явився;
ГУ ДПС в Одеській обл.: не з`явився;
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст заявлених вимог
1.1.          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 за заявою Головного управління (далі - ГУ) ДПС в Одеській області відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "СОФА ЛТД", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.
1.2.          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2024 у попередньому засіданні визнаними вимогами кредиторів до боржника ТОВ "СОФА ЛТД" визначено ГУ ДПС в Одеській області в сумі 64 685 832,16 грн та 26 840 грн судового збору.
1.3.          За результатами аналізу фінансово-господарської діяльності та на підставі рішення зборів кредиторів ТОВ "СОФА ЛТД" від 01.04.2024 розпорядником майна надано до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.      

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1.          Постановою Господарського суду Одеської області від 10.05.2024, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025, припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., визнано ТОВ "СОФА ЛТД" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
2.2.          Ухвалені судові рішення мотивовані тривалим перебуванням ТОВ "СОФА ЛТД" у стані надкритичної неплатоспроможності та неспроможністю боржника самостійно відновити свою платоспроможність і задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
Відносно дебіторської заборгованості боржника та дій арбітражного керуючого щодо її стягнення
3.1.          За твердженням учасника ТОВ "СОФА ЛТД" ОСОБА_1 25.10.2016 товариство уклало низку договорів поруки з ПАТ КБ "ПриватБанк", предметом яких є надання поруки ТОВ "СОФА ЛТД" перед Банком за виконання наступних 11 зобов`язань:
- ТОВ "АВАРІС" своїх зобов`язань за кредитним договором від 16.12.2015 № 4А15116И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "БІОТО" своїх зобов`язань за кредитним договором від 16.12.2015 № 4Б15111И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "ФОБУРГ" своїх зобов`язань за кредитним договором від 16.12.2015 № 4Ф15102И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "КОМПАС Х" своїх зобов`язань за кредитним договором від 04.12.2014 № 4К14363И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ Фірма "МАРКЕТ-СЕРВІС" своїх зобов`язань за кредитним договором від 09.12.2014 № 4М14367И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "ОЛІМП ОЙЛ" своїх зобов`язань за кредитним договором від 16.12.2015 № 4О15080И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "СЕГІНА" своїх зобов`язань за кредитними договорами від 22.04.2013 № 4С13268И та від 13.01.2014 № 4С14006И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "ТАНАІС СУМИ" своїх зобов`язань за кредитним договором від 17.02.2014 № 4Т14209И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "ТЕРНОПІЛЬОПЛТОРГ" своїх зобов`язань за кредитними договорами від 30.01.2012 № 4Т12029И та від 11.01.2013 № 4Т13012И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "ВЕЛЕС ОЙЛ" своїх зобов`язань за кредитним договором від 11.01.2013 № 4В13010И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування;
- ТОВ "ЯР-3" своїх зобов`язань за кредитними договорами від 17.12.2013 № 4Я13815И та від 09.12.2014 № 4Я14351И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування.
3.2.           ОСОБА_1 зазначав, що ТОВ "СОФА ЛТД" виконало умови договорів поруки та сплатило ПАТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти в загальній сумі 4 305 081 221,13 грн, на підтвердження чого надав копії платіжних доручень.
3.3.          Разом з цим, ОСОБА_1 не спростовані доводи та аргументи арбітражного керуючого про те, що вищевказані юридичні особи, крім ТОВ "КОМПАС Х" та ТОВ "МАРКЕТ-СЕРВІС", перебувають в стані припинення з 14.02.2017 та 15.02.2017 і, незважаючи на наявність цих обставин та встановлений ЦК України трирічний строк позовної давності, ТОВ "СОФА ЛТД" не зверталося до ТОВ "АВАРІС", ТОВ "БІОТО", ТОВ "ФОБУРГ", ТОВ "КОМПАС Х", ТОВ Фірма "МАРКЕТ-СЕРВІС", ТОВ "ОЛІМП ОЙЛ", ТОВ "СЕГІНА", ТОВ "ТАНАІС СУМИ", ТОВ "ТЕРНОПІЛЬОПЛТОРГ", ТОВ "ВЕЛЕС ОЙЛ", ТОВ "ЯР-3" в межах строку пред`явлення вимог кредиторів, а саме до 26.04.2017 (такий строк зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та до суду в межах строку позовної давності з вимогою про стягнення дебіторської заборгованості.
3.4.          Щодо ТОВ Фірма "МАРКЕТ-СЕРВІС" судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.06.2021 (справа № 920/947/19) цю юридичну особу взагалі ліквідовано, а провадження у справі про банкрутство закрито.
3.5.          Щодо ТОВ "КОМПАС Х" апеляційним судом враховано, що ТОВ "СОФА ЛТД" не вчинило жодних заходів, направлених на примусове стягнення в судовому порядку заборгованості, а також встановлений ЦК України трирічний строк позовної давності.
3.7.          Більш того, сума грошових коштів, яку за твердженням учасника ТОВ "СОФА ЛТД" останнє перерахувало ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором поруки від 25.10.2016 № 4К14363И/П (за виконання ТОВ "КОМПАС Х" своїх зобов`язань за кредитним договором від 04.12.2014 № 4К14363И, а саме повернення кредиту та сплати відсотків за його користування) згідно з копією платіжного доручення № 360 від 26.10.2016 становить лише 36027124,09 грн, що у будь-якому разі свідчить про те, що ця сума дебіторської заборгованості є меншою та не покриває вимоги кредитора ГУ ДПС в Одеській області.
Щодо включення арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів вимог АТ "КБ "ПриватБанк" 
3.8.          Згідно з наданим арбітражним керуючим до суду Реєстром вимог кредиторів у справі № 916/2786/23 про банкрутство ТОВ "СОФА ЛТД", до нього, окрім ГУ ДПС в Одеській області з загальним розміром визнаних судом вимог у сумі 64772972,16 грн, включено також АТ "КБ "ПриватБанк" з вимогами у сумі 4633450875,08 грн, як забезпеченого кредитора.
3.9.          Арбітражний керуючий, надаючи до суду Реєстр вимог кредиторів у цій справі, зазначав, що на його адресу надійшли документи від АТ "КБ "ПриватБанк", з яких вбачається, що у ТОВ "СОФА ЛТД" наявна заборгованість перед Банком у сумі 4633450875,08 грн, яка у повному обсязі забезпечена заставою, на підтвердження чого суду було надано:
- кредитний договір № 4С16102Г, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" (Банк) та ТОВ "СОФА ЛТД" (Позичальник), за умовами якого: вид кредиту - відновлювальна кредитна лінія (п. А1); ліміт цього кредитного договору - 4350000000 грн (п. А2); виконання зобов`язань Позичальника забезпечується - договором застави (п. А5).
- договір застави № Г.21.1.2.0/5-2001, укладений 25.10.2016 між ТОВ "СОФА ЛТД" (Заставодавець) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (Заставодержатель), предметом якого є надання ТОВ "СОФА ЛТД" в заставу майнових прав по договорам постачання: 
1) договір поставки № 43182 від 20.10.2016; боржник - ТОВ "ХЕШТ"; найменування товару - Бензин А-92-Евро 4-Е5 (Товар 1); кількість - 157000,000 тон; 
2) договір поставки № ПТ16-192 від 19.10.2016; боржник - ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВІАС"; найменування товару - Бензин автомобільний А-95-Евро4-Е5 згідно ДСТУ 7684:2015 (Товар 2); кількість - 137795,276 тон. За цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань ТОВ "СОФА ЛТД", що випливають з кредитного договору від 25.10.2016 № 4С16102Г з повернення кредиту у сумі 4350000000 грн, сплати відсотків, пені, штрафу, винагород (п. 2 договору застави);
- в матеріалах справи також містяться копії договорів поставки № ПТ16-192 від 19.10.2016 та № 43182 від 20.10.2016.
3.10.          Враховуючи, що ведення реєстру вимог кредиторів прямо та безпосередньо належить до компетенції розпорядника майна, судом апеляційної інстанції не встановлено порушення арбітражним керуючим вимог частини восьмої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ).
Щодо надання арбітражним керуючим неактуальної інформації про майно та активи боржника 
3.11.          Судом не встановлено порушень арбітражним керуючим Дарієнко В. Д. обов`язку з проведення аналізу фінансово-господарської, інвестиційної та іншої діяльності боржника, за результатами якого ним складений відповідний звіт з урахуванням відомостей, отриманих з відповідей на направлені розпорядником майна запити щодо майна та інших активів боржника.
3.12.          Доводи ОСОБА_1 про те, що інформація, яка міститься у відповідях на запит арбітражного керуючого щодо майна та майнових активів боржника, не є актуальною станом на теперішній час, відхилені судом, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування відомостей, отриманих з відповідей на направлені розпорядником майна запити щодо майна боржника, суду не надано.
Щодо переходу до ліквідаційної процедури
3.13.          Судами виявлені ознаки неплатоспроможності / банкрутства боржника. Вартості виявленого у боржника майна, що підлягає включенню до ліквідаційної маси та продажу за правилами статей 62-64 КУзПБ, недостатньо для задоволення визнаних у цій справі вимог кредиторів. 
3.14.          Зборами кредиторів, які відбулись 01.04.2024 було вирішено вважати роботу арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. задовільною, а також звернутись до суду з клопотанням про визнання ТОВ "СОФА ЛТД" банкрутом, відкриття відносно нього ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В. Д., про що надано протокол зборів кредиторів від 01.04.2024.

4. Короткий зміст касаційної скарги
4.1.          Учасник ТОВ "СОФА ЛТД" ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені судами попередніх інстанцій рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію розпорядження майном.

5. Узагальнені доводи касаційної скарги
5.1.          Судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, а саме статті 12, 44, 49, 58 КУзПБ, а також не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування наведених норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 11.05.2023 у справі № 911/529/22, від 11.07.2023 у справі № 904/4790/21 та від 02.07.2025 у справі № 904/4261/22.
5.2.          Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій не врахували:
- обставини неналежного виконання арбітражним керуючим Дарієнко В. Д. своїх обов`язків, зокрема у питанні стягнення дебіторської заборгованості ТОВ "СОФА ЛТД", розмір якої у 66 разів перевищує заборгованість товариства перед ініціюючим кредитором у цій справі - ГУ ДПС в Одеській області;
- неактуальність наданої арбітражним керуючим інформації щодо майна та майнових активів боржника;
- незаконне внесення арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів відомостей про вимоги кредитора АТ КБ "Приватбанк", які забезпечені заставою майна боржника;
- невідповідність кандидатури арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. вимогам КУзПБ, 
у зв`язку з чим суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для переходу до ліквідаційної процедури та визнання боржника банкрутом.

6. Позиція інших учасників щодо касаційної скарги
6.1.          Ліквідатор ТОВ "СОФА ЛТД" арбітражний керуючий Дарієнко В. Д. у відзиві заперечував проти касаційної скарги, просив Суд залишити скаргу без задоволення, а ухвалені судами попередніх інстанцій рішення - без змін, зокрема зазначаючи наступне:
- наведеними у касаційній скарзі доводами не спростовано встановлені в оскаржуваних судових рішеннях обставини справи, зокрема щодо ненадання документів на підтвердження дебіторської заборгованості ТОВ "СОФА ЛТД" або наявності у товариства боржника майнових активів;
- ОСОБА_1 , як керівником боржника, не вчинялися дії щодо стягнення в межах строку позовної давності дебіторської заборгованості ТОВ "СОФА ЛТД"; 
- твердження скаржника про незаконне внесення до реєстру вимог кредиторів боржника вимог ПАТ "КБ "ПриватБанк" є безпідставними та спростовуються наданими арбітражним керуючим доказами; 
- скаржник не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування відомостей, отриманих з відповідей на направлені розпорядником майна запити щодо майна боржника;
- ОСОБА_1 під час провадження у справі № 916/2786/23 про банкрутство ТОВ "СОФА ЛТД" не подавав на розгляд кредиторам питання щодо продовження строку процедури розпорядження майном боржника;
- судами не були встановлені порушення з боку арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. під час виконання ним своїх обов`язків у цій справі;
- в разі виявлення в ліквідаційній процедурі майнових активів ТОВ "СОФА ЛТД" платоспроможність останнього може бути відновлено.

7. Касаційне провадження
7.1.          Ухвалою Верховного Суду від 24.07.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою учасника ТОВ "СОФА ЛТД" ОСОБА_1    на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 та постанову Господарського суду Одеської області від 10.05.2024 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 16.09.2025 - 14:30. Крім того, витребувано у Господарського суду Одеської області та/або Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 916/2786/23.
7.2.           06.08.2025 до Верховного Суду на запит з Господарського суду Одеської області надійшли матеріали справи № 916/2786/23.
7.3.           12.09.2025 до Верховного Суду надійшло клопотання від ліквідатора ТОВ "СОФА ЛТД" арбітражного керуючого Дарієнка В. Д., в якому він просив Суд здійснити розгляд даної справи без участі арбітражного керуючого на підставі наявних в матеріалах справи документів та з урахуванням відзиву ліквідатора ТОВ "СОФА ЛТД" на касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані у цій справі судові рішення - без змін.
7.4.          В судове засідання 16.09.2025 учасники справи явку своїх представників не забезпечили, про причини нез`явлення, окрім ліквідатора ТОВ "СОФА ЛТД", Суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу не надходило.  
7.5.          Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи, які не забезпечили явку своїх представників.

8. Позиція Верховного Суду
8.1. На вирішення суду касаційної інстанції поставлено питання щодо правомірності припинення судом процедури розпорядження майном та визнання боржника - ТОВ "СОФА ЛТД" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
8.2.          Переглянувши оскаржувані судові рішення з урахуванням доводів касаційної скарги та заперечень на неї, відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи та зважаючи на визначені ГПК України межі касаційного перегляду, суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків.
8.3.          Згідно з частиною першою статті 6 щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.
8.4.          За змістом частини першої статті 44 КУзПБ під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу.
8.5. Завершальною стадією процедури розпорядження майном боржника є підсумкове засідання.
8.6. Відповідно до статті 49 КУзПБ   у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури   (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.
8.7.          У підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном боржника у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.
8.8.          У разі, якщо зборами кредиторів у межах строку дії процедури розпорядження майном боржника не прийнято жодного з передбачених цією статтею рішень, господарський суд за наявності ознак банкрутства протягом п`яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 КУзПБ).
8.9.          Законодавець не пов`язує можливість переходу до ліквідаційної процедури виключно з наявністю рішення зборів кредиторів про перехід до наступної судової процедури і звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
8.10.          Отже, частиною четвертою статті 49 КУзПБ суду надано право навіть за відсутності рішення зборів кредиторів боржника, але за наявності визначених КУзПБ обставин (закінчення термінів визначених КУзПБ щодо тривалості процедури розпорядження майном, наявність ознак банкрутства та за відсутністю пропозицій щодо санації боржника) прийняти постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за власною ініціативою (подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №   918/420/16).
8.11.          Тлумачення положень статей 48, 49 КУзПБ свідчить, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, в залежності від обставин справи, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями статтею 6 КУзПБ, з застосуванням судового розсуду (відповідні висновки наведено Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №   915/1261/16, від 12.10.2021 у справі №   916/3619/19).
8.12.          У разі чи наявності, чи відсутності рішення зборів кредиторів про перехід до наступної судової процедури і звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, за результатами підсумкового засідання господарський суд, з застосуванням судового розсуду, приймає одне з рішень, передбачених частиною третьою статті 49 КУзПБ (аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.04.2023 у cправі №   924/1277/20).
8.13.           Стаття 1 КУзПБ визначає банкрутство як визнану господарським судом нездатність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника. Боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав. Неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
8.14.          Отже, боржник визнається банкрутом за умови встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.
8.15.          Під ліквідацією розуміється припинення боржника, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку КУзПБ вимог кредиторів шляхом продажу його майна.
8.16.          Тож завдання підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі. При винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, має бути доведено факт неплатоспроможності боржника.
8.17.          Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі (подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №   910/866/20, від 26.10.2022 у справі №   922/3529/20, від 18.05.2023 у справі №   923/954/20).
8.18.          Визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неплатоспроможність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів. Суд повинен встановити неплатоспроможність боржника шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном (близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №   916/1950/16, від 29.07.2021 у справі №   925/409/20, від 31.05.2022 у справі №   905/2852/16).
8.19.          Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника має містити відомості про актив боржника, такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), на підставі якого кредитори приймають рішення про введення наступної судової процедури, у подальшому відомості про фінансово-майновий стан боржника (актив) мають бути предметом розгляду у судовому засіданні у справі про банкрутство.
8.20.          Якщо встановлення пасиву боржника відбувається у попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на знаходження справи у процедурі розпорядження майном боржника.
8.21.          Тлумачення положень КУзПБ свідчить, що дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство встановлюється господарським судом на підставі комплексного дослідження всіх наявних у справі доказів, зокрема й аналізу фінансового стану боржника, подання якого до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, є обов`язком розпорядника майна боржника, визначеним пунктом 5 частини третьої статті 44 КУПБ, що дозволить суду встановити наявність чи відсутність підстав для висновку про платоспроможність боржника (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №908/2755/19, від 23.12.2021 у справі №   924/1155/18).
8.22.          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій: 
- розпорядником майна проведено роботу з виявлення майна та інших активів боржника, направлені запити до відповідних установ, але згідно з отриманими відповідями та наданими на запити відомостями у боржника відсутнє зареєстроване за ним майно та грошові активи; 
- розпорядником майна проведено інвентаризацію, за результатами якої жодних активів, які належать боржнику на праві власності або господарського відання, не виявлено, що відображено у протоколі інвентаризаційної комісії, інвентаризаційних описах та актах;
- за місцезнаходженням боржника розпорядником майна не виявлено його органів управління та первинних документів;
- вартості виявленого у боржника майна, що підлягає включенню до ліквідаційної маси та продажу за правилами статей 62- 64 КУзПБ недостатньо для задоволення визнаних судом вимог кредитора;
- на підставі проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, у співвідношенні активів боржника та наявної заборгованості, відсутності здійснення господарської діяльності та отримання доходів, встановлено тривале перебування ТОВ "СОФА ЛТД" у стані надкритичної неплатоспроможності;
- пропозицій щодо введення процедури санації боржника до суду не надходило;
- 01.04.2024 на зборах кредиторів ТОВ "СОФА ЛТД" розглянуто звіт розпорядника майна про хід процедури розпорядження майном боржника, визнано проведену роботу задовільною та вирішено звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Дарієнка В. Д.
8.23.          З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що боржник неспроможний самостійно відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.
8.24.          Заперечуючи такий висновок судів попередніх інстанцій, скаржник зазначав про наявність дебіторської заборгованості у ТОВ "СОФА ЛТД", яка значно перевищує розмір визнаних судом вимог кредиторів до вказаного товариства.
8.25.          Так, за твердженням скаржника, між ТОВ "СОФА ЛТД" та ПАТ "КБ "Приватбанк" 25.10.2016 були укладені договори поруки, за умовами яких ТОВ "СОФА ЛТД" поручалося перед банком за виконання зобов`язань позичальників з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами за відповідними кредитними договорами наступними особами: ТОВ "АВАРІС", ТОВ "БІОТО", ТОВ "ФОБУРГ", ТОВ "КОМПАС Х", ТОВ Фірма "МАРКЕТ-СЕРВІС", ТОВ "ОЛІМП ОЙЛ", ТОВ "СЕГІНА", ТОВ "ТАНАІС СУМИ", ТОВ "ТЕРНОПІЛЬОПЛТОРГ", ТОВ "ВЕЛЕС ОЙЛ", ТОВ "ЯР-3". На виконання згаданих договорів поруки ТОВ "СОФА ЛТД" сплатило банку 4305081221,13 грн, на підтвердження чого скаржник надав до матеріалів справи копії платіжних доручень (пункти 3.1, 3.2 цієї постанови).
8.26.          З цього приводу суди попередніх інстанцій з`ясували наступне:
- всі вищевказані юридичні особи, щодо яких боржником укладені договори поруки, крім ТОВ "КОМПАС Х" та ТОВ "МАРКЕТ-СЕРВІС", перебувають в стані припинення з 14.02.2017 та 15.02.2017;
- ТОВ "СОФА ЛТД" не зверталося ані до названих юридичних осіб в межах строку пред`явлення вимог кредиторів (тобто до 26.04.2017), ані до суду в межах строку позовної давності з вимогою про стягнення дебіторської заборгованості;
- ТОВ Фірма "МАРКЕТ-СЕРВІС" ліквідовано як юридичну особу згідно з ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.06.2021 у справі № 920/947/19, якою закрито провадження у справі про банкрутство вказаного товариства;
- відносно ТОВ "КОМПАС Х" боржник (ТОВ "СОФА ЛТД") не вчинив жодних заходів, направлених на примусове стягнення в судовому порядку заборгованості. До того ж, стверджувана скаржником сума дебіторської заборгованості ТОВ "КОМПАС Х" складає 36027124,09 грн, тобто є меншою ніж визнані судом вимоги ініціюючого кредитора.
8.27.          Доводи скаржника про неналежне виконання розпорядником майна боржника своїх обов`язків щодо стягнення дебіторської заборгованості ТОВ "СОФА ЛТД", відхиляються Судом, адже судами попередніх інстанцій не були встановлені порушення або неналежне виконання розпорядником майна покладених на нього обов`язків.
8.28. Крім того, скаржником не спростовано пояснення розпорядника майна, які надавалися судам попередніх інстанцій, за змістом яких арбітражним керуючим не було виявлено органів управління боржника та його первинних документів, зокрема й тих, які б підтверджували дебіторську заборгованість.
8.29.          Аргументи касаційної скарги про неактуальність наданої арбітражним керуючим інформації щодо майна та майнових активів боржника відхиляються колегією суддів, оскільки скаржником під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у ТОВ "СОФА ЛТД" активів, зокрема у розмірі, достатньому для погашення визнаних судом кредиторських вимог до боржника, та які б спростовували надані розпорядником майна відомості.
8.30.          Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України, яка узгоджується з положеннями частини першої статті 74 вказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.31.          Разом з цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 13 ГПК України).
8.32.          Посилання в касаційній скарзі на незаконне внесення арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів відомостей про вимоги кредитора ПАТ КБ "Приватбанк", відхиляються Судом з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, які не спростовані скаржником.
8.33.          За змістом статей 45, 47, 61 КУзПБ після розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів ведення реєстру вимог кредиторів та внесення до нього змін покладається на розпорядника майном (керуючого санацією, ліквідатора).
8.34.          Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром (частина восьма статті 45 КУзПБ).
8.35.          Як вбачається з матеріалів справи та зазначено в оскаржуваних судових рішеннях, розпорядником майна надано суду реєстр вимог кредиторів ТОВ "СОФА ЛТД", до якого включено вимоги ініціюючого кредитора - ГУ ДПС в Одеській області у загальному розмірі 64772972,16 грн та вимоги ПАТ "КБ "ПриватБанк" у сумі 4633450875,08 грн, як вимоги забезпеченого кредитора.
8.36.          Згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, розпорядник майна боржника, надаючи до суду реєстр вимог кредиторів ТОВ "СОФА ЛТД", повідомив суд про те, що на його адресу надійшли документи від ПАТ "КБ "ПриватБанк", які підтверджують існування у ТОВ "СОФА ЛТД" заборгованості перед банком у розмірі 4633450875,08 грн, яка у повному обсязі забезпечена заставою, на підтвердження чого надав відповідні докази (пункт 3.9 цієї постанови), які були оцінені судами першої та апеляційної інстанцій.
8.37.          Скаржником протилежного не доведено і в цій частині доводи касаційної скарги фактично зводяться до необхідності здійснення переоцінки доказів у справі та встановлення обставин справи, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції в силу вимог частини другої статті 300 ГПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
8.38.          Верховний Суд також звертає увагу, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №   373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі №   908/1795/19).
8.39.          У даному конкретному випадку Верховним Судом не встановлено порушень судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо оцінки доказів.
8.40.          Отже, дослідивши фінансово-господарський стан боржника за результатами оцінки доказів у справі у їх сукупності, суди попередніх інстанцій встановили неплатоспроможність боржника та врахувавши наявність відповідного рішення комітету кредиторів, суди дійшли правильних висновків про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у цій справі.
8.41.          Стосовно твердження в касаційній скарзі про неправильне застосування судами положень статей 12, 44, 49, 58 КУзПБ та не врахування висновків Верховного Суду щодо застосування наведених норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 11.05.2023 у справі № 911/529/22, від 11.07.2023 у справі № 904/4790/21 та від 02.07.2025 у справі № 904/4261/22 (пункт 5.1 цієї постанови), колегія суддів зазначає наступне.
8.42.          Верховний Суд виходить з того, що неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
8.43.          Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.
8.44.          Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у вищеперелічених постановах Верховного Суду, відхиляються колегією суддів, оскільки зазначені висновки зроблені з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній конкретній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення. Протилежного скаржником не доведено.
8.45.          Решта аргументів касаційної скарги не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій та ухвалені ними судові рішення про визнання боржника банкрутом та перехід до ліквідаційної процедури у цій справі.
8.46.          Відхиляючи доводи скаржників, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").
8.47.          З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалені відповідно до норм чинного законодавства, на підставі встановлених судами обставин і оцінених доказів, що не спростовано викладеними у касаційній скарзі аргументами, у зв`язку касаційна скарга задоволенню не підлягає.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
9.2.          Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
9.3.          Оскільки за результатами касаційного перегляду даної справи порушення або неправильного застосування судами норм процесуального та/або матеріального права не встановлено, Верховний Суд вважає висновок судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для переходу до ліквідаційної процедури у цій справі обґрунтованим.
9.4. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
9.5.          У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника. 
Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "СОФА ЛТД" ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 та постанову Господарського суду Одеської області від 10.05.2024 у справі № 916/2786/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                  О. В. Васьковський

Судді                                                                      К. М. Огороднік

                                                                      В. Я. Погребняк