ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  916/249/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Вронська Г.О., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю.А.,

представників учасників справи:
позивача - Шорстов О.Ю.,
відповідача - Швидкий О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"

на рішення Господарського суду Одеської області
у складі судді Литвинової В.В.
від 21.05.2025 та
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Ярош А.І., Принцевська Н.М., Савицький Я.Ф.
від 08.07.2025

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"
до Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ"
про стягнення 127 259 487,96 грн. 

1. Історія справи

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" про стягнення 125 948 983,82 грн основної заборгованості, 515 412,47 грн 3% річних, 795 091,67грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0522-02041-ПП від 01.01.2024 в частині повної та своєчасної оплати.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

01 січня 2024 року між Приватним акціонерним товариством ""Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (надалі - НЕК "УКРЕНЕРГО", ОСП) та Акціонерним товариством "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (надалі - Користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0522-02041-ПП (надалі - Договір). 

Укладений між сторонами договір є публічним, укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно із заявою-приєднання та розміщений на офіційному сайті позивача за посиланням https://ua.energy/wpcontent/uploads/2023/10/Dogovir-pro-nadannya-poslug-z-peredachi-elektrychnoyienergiyi-dogovir-pryyednannya-z-01.01.2024-.pdf. 

Умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 309, та є однаковими для всіх споживачів (пункт 1.2 Договору). 

За Договором ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов Договору (пункт 2.1 Договору). 

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/. 

Ставка плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті в євро/МВт·год. Крім цього, ОСП щомісяця оприлюднює на офіційному вебсайті ставку плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру у грн/МВт·год не пізніше 03 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, у випадку її затвердження. Конвертація величини ставки здійснюється щомісяця за середньомісячним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України, за розрахунковий період надання послуги. 

До моменту підтвердження ENTSO-E нового рівня ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру на відповідний період ОСП має право застосовувати рівень ставки, що була розрахована та застосовувалася у попередньому періоді. Сторони здійснять фінансове врегулювання розрахунків не пізніше, ніж через один місяць після підтвердження ENTSO-E нової ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру. ОСП зобов`язаний повідомити Користувача у спосіб, визначений цим Договором, про новий рівень ставки та спосіб донарахування різниці протягом 14 календарних днів після її підтвердження ENTSOE. Користувач зобов`язаний протягом 3 робочих днів у спосіб, визначений цим Договором, підтвердити ОСП отримання цієї інформації. 

Ціна Договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік (пункт 4.3 Договору). 

Згідно з пунктом 5.1 Договору для розрахунків за Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу XI КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії.  Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу XI КСП. 

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що вимоги щодо засобів (систем) обліку електроенергії в точках комерційного обліку Користувача, а також інші організаційно-технічні питання, пов`язані зі збором, обробкою, верифікацією, валідацією, агрегацією, зберіганням та передачею даних комерційного обліку, визначені Кодексом комерційного обліку електричної енергії. 

Кожна зі сторін має право ініціювати перевірку погодинних обсягів передачі електроенергії спільно з представниками відповідних Постачальників послуг комерційного обліку (пункт 5.3 Договору). 

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що розрахунковим періодом за Договором є 1 календарний місяць. 

Відповідно до пункту 6.2 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків: 1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;  3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду. 

Згідно з пунктом 6.4 Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. 

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). 

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. 

Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). 

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання передачі Послуги та/або акту коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем. 

Пунктом 6.5 Договору встановлено, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей. 

У разі підтвердження розбіжностей ППКО надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог Правил врегулювання (додаток 10 до Правил ринку). Результати зміни обсягів наданої Послуги відображаються в Акті коригування. 

Сторони домовились, що Рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими стороною у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.  Електронний документ, який направляється стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою стороною з моменту набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб (пункт 10.3 Договору). 

Будь-які документи, що створюються/укладаються сторонами під час виконання Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами у один і той самий спосіб (в залежності від форми документу).  Податкові накладні отримуються Користувачем виключно в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством (пункт 10.4 Договору). 

Для забезпечення електронного документообігу сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватись правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені (пункт 10.5 Договору). 

Позивачем надавалися послуги відповідачу з передачі електричної енергії, зокрема, за розрахункові періоди протягом жовтня - грудня 2024 року сторонами були підписані Акти приймання-передачі послуг шляхом накладення електронного цифрового підпису, а саме: Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0006317 за жовтень 2024 року на суму 35 554 265,70 грн з ПДВ; Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0006895 за листопад 2024 року 41 029 256,77 грн з ПДВ; Акт приймання-передачі Послуги № ПРА-0007509 за грудень 2024 року на суму 49 067 312,72 грн з ПДВ.

Сторонами відповідно до умов Договору та Правил ринку здійснено врегулювання та підписані Акти коригування за попередні розрахункові періоди, які сальдуються при здійсненні поточних розрахунків, а саме: 

- Акт коригування від 21.10.2024 № ПРА_К-0007480 до Акта приймання-передачі Послуги № ПРА-0004662 від 31.07.2024 згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-02041-ПП за яким суму збільшено на 87 864,19 грн; 

- Акт коригування від 05.11.2024 № ПРА_К-0007608 до Акта приймання-передачі Послуги № ПРА-0005199 від 31.08.2024 згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-02041-ПП за яким суму збільшено на 61 457,68 грн; 

- Акт коригування від 05.12.2024 № ПРА_К-0007719 до Акта приймання-передачі Послуги № ПРА-0005777 від 30.09.2024 згідно з Договором від 01.01.2024 № 0522-02041-ПП за яким суму збільшено на 157 793,36 грн; 

- Акт коригування від 17.03.2025 до акта приймання-передачі від 31.05.2024 з урахуванням акта коригування від 09.07.2024.

Відповідач протягом жовтня - грудня 2024 року розрахунки за надані послуги не здійснював.

Станом на 16.01.2025 у відповідача перед позивачем була заборгованість за надані послуги, з урахуванням сальдування сум за актами коригування, на загальну суму 125 948 983,82 грн. 

Після відкриття провадження у цій справі відповідач сплатив 125 948 983,82 грн основного боргу.

Враховуючи прострочення відповідачем оплати, позивач просив стягнути 515 412,47 грн 3% річних та 795 091,67 грн інфляційних втрат, нарахованих станом на 16.01.2025.

Правильність здійснених позивачем розрахунків 515 412,47 грн 3% річних та 795 091,67 грн інфляційних втрат встановлена судами та відповідачем не спростовується.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 у справі № 916/249/25, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2025, позов задоволений частково. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 125 948 983,82 грн основного боргу за відсутністю предмета спору. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" 51 541,24 грн 3% річних, 795 091,67 грн інфляційних та 8 730,97 грн судового збору. Відстрочено виконання рішення на один рік з дня ухвалення рішення. У задоволенні решти позову відмовлено. Повернуто Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" з державного бюджету 839 109,03 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією № В-540 від 24.01.2025.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- станом на момент подання позову у відповідача перед позивачем була заборгованість за надані послуги на загальну суму 125 948 983,82 грн. Після відкриття провадження у справі відповідач сплатив 125 948 983,82 грн основного боргу, тому в цій частині суд закрив провадження у справі відповідно до статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору;

- враховуючи прострочення відповідачем оплати, позивачем правомірно нараховано 515 412,47 грн 3% річних та 795 091,67 грн інфляційних втрат, нарахованих станом на 16.01.2025;

- разом з цим, виходячи з принципів розумності та справедливості, з огляду на конкретні обставини розглядуваної справи, приймаючи до уваги, що майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань (зокрема, з відновлення пошкодженого від постійних обстрілів м. Одеси та Одеської області обладнання енергетичної інфраструктури, виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам), тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним для відповідача, дотримуючись розумного балансу між інтересами боржника та кредитора, суди дійшли висновку про необхідність зменшення належних до стягнення з відповідача відсотків річних на 90%, що становить 51 541,24 грн;

- враховуючи доводи відповідача, наведені в обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення виконання рішення суду, строк на який просить відповідач надати відстрочення виконання рішення суду, значний розмір суми боргу, повне погашення основної заборгованості відповідачем в розмірі більше 125 млн грн, відсутність доказів збитків позивача внаслідок відстрочення виконання рішення, фінансову звітність відповідача, враховуючи фінансовий стан відповідача та матеріальні інтереси обох сторін, зважаючи на те, що виконання рішення суду у цій справі одночасно і в повному обсязі матиме негативні наслідки для відповідача, враховуючи загальновідомі обставин, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що має негативний вплив на економіку країни, та ускладнює діяльність усіх суб`єктів господарювання, а отже прямо впливає на сторони спору, суди дійшли висновку про задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення на один рік.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі № 916/249/25 в частині відмови у стягненні 3% річних у розмірі 463 871,23 грн та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 515 412,47 грн задовольнити у повному обсязі; скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі № 916/249/25 в частині відстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду.

Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме, суди застосували частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо зменшення розміру 3% річних без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24; суди не взяли до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018, від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19, від 28.05.2024 у справі № 906/1035/23, щодо застосування частин 1, 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав, що не перешкоджає перегляду судових рішень.

5. Позиція Верховного Суду

Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Здійснюючи касаційне провадження у даній справі, Суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, внаслідок неналежного виконання Акціонерним товариством "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" звернулось до суду з позов у даній справі про стягнення 125 948 983,82 грн основної заборгованості, 515 412,47 грн 3% річних, 795 091,67грн інфляційних втрат.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на 16.01.2025 у відповідача перед позивачем була заборгованість за надані послуги, з урахуванням сальдування сум за актами коригування, на загальну суму 125 948 983,82 грн. 

Після відкриття провадження у цій справі відповідач сплатив 125 948 983,82 грн основного боргу.

Враховуючи прострочення відповідачем оплати, позивач просив стягнути 515 412,47грн 3% річних та 795 091,67грн інфляційних втрат, нарахованих станом на 16.01.2025.

Правильність здійснених позивачем розрахунків 515 412,47 грн 3% річних та 795 091,67 грн інфляційних втрат встановлена судами та відповідачем не спростовувалась.

Тобто, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 515 412,47 грн 3% річних.

Водночас, приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення належних до стягнення з відповідача відсотків річних на 90%, що становить 51 541,24 грн. Та, як наслідок, задовольнив позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача, зокрема, 51 541,24 грн 3% річних.

Суд апеляційної інстанції визнав відповідні висновки суду першої інстанції в частині зменшення заявлених до стягнення 3% річних обґрунтованими.

Позивач не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій в цій частині (зменшення 3% річних) звернувся з даною касаційною скаргою.

Розглянувши доводи скаржника у зазначеній частині оскарження судових рішень, Суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач надав відповідачу послуги згідно з умовами Договору. Натомість відповідач своїх зобов`язань за Договором щодо оплати позивачу за надані послуги належним чином не виконав.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До того ж у силу вимог частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22.

Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначила, що:

«Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.».

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, на яку посилається скаржник, конкретизувала правовий висновок, викладений в її постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, зазначивши таке:

«Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку.

Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.

Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.

Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.

До того ж у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

З огляду на зазначені правові висновки Верховного Суду та наведені в цій постанові висновки Великої Палати Верховного Суду, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.

При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.».

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, заявлений до стягнення у даній справі № 916/249/25 розмір процентів річних становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних, передбачений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Тому, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, заявлені позивачем до стягнення 3% річних в сумі 515 412,47 грн не підлягали зменшенню судом.

З огляду на викладене, Суд вважає, що оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 463  871,23 грн 3% річних підлягають скасуванню, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення зазначених вимог.

Таким чином доводи скаржника у наведеній частині отримали свої підтвердження.

Суд також зазначає, що приймаючи оскаржувані судові рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суду апеляційної інстанції, ухвалили відстрочити виконання рішення на один рік з дня ухвалення рішення.

Оскаржувані судові рішення у зазначеній частині мотивовано тим, що враховуючи доводи відповідача, наведені в обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення виконання рішення суду, строк на який просить відповідач надати відстрочення виконання рішення суду, значний розмір суми боргу, повне погашення основної заборгованості відповідачем в розмірі більше 125 млн грн, відсутність доказів збитків позивача внаслідок відстрочення виконання рішення, фінансову звітність відповідача, враховуючи фінансовий стан відповідача та матеріальні інтереси обох сторін, зважаючи на те, що виконання рішення суду у цій справі одночасно і в повному обсязі матиме негативні наслідки для відповідача, враховуючи загальновідомі обставин, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що має негативний вплив на економіку країни, та ускладнює діяльність усіх суб`єктів господарювання, а отже прямо впливає на сторони спору, суди дійшли висновку про задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення на один рік.

Позивач не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій в цій частині (відстрочення виконання рішення на один рік), у касаційній скарзі зазначає про те, що суди не взяли до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018, від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19, від 28.05.2024 у справі № 906/1035/23, щодо застосування частин 1, 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи скаржника у зазначеній частині оскарження судових рішень, Суд зазначає таке.

Приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України суд який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку вимог Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, відповідне право господарського суду щодо розстрочення виконання рішення суду не обмежується певним строком, а може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред`явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. Зазначена заява повинна бути обґрунтувати заявником і у ній мають бути вказані обставини, з якими пов`язується можливість розстрочення виконання рішення.

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (аналогічні правові висновки наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19, від 28.05.2024 у справі № 906/1035/23, на які посилається скаржник).

Суд відхиляє аргументи скаржника про неврахування відповідних правових позицій Верховного Суду, оскільки, попри визначені процесуальним законом правила, умови та стандарти для вирішення питання щодо відстрочення виконання судового рішення, а також висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, оцінка відповідних обставин, які є підставою для відстрочення судового рішення, здійснюється у кожному конкретному випадку з урахування унікальних обставин судового спору, а сама лише інтерполяція відповідних висновків суду, зроблених у одній справі на обставини іншої справи не свідчить про помилковість висновків судів, зроблених під час дослідження обставин конкретної справи.

Суд зазначає, що наведені у касаційній скарзі доводи в частині оскарження судових рішень щодо відстрочки виконання судового рішення, фактично зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлення інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для скасування судових рішень та ухвалення нового рішення у цій справі.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Пунктом 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частини 1, 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 463  871,23 грн 3% річних та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення зазначених вимог, та залишення без змін рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині відстрочення виконання рішення на один рік з дня ухвалення рішення.

7. Судові витрати

У зв`язку зі частковим скасуванням рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, та прийняттям у цій частині нового рішення відповідно до приписів статей 129, 315 Господарського процесуального кодексу України Суд здійснює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок Суду про часткове скасування судових рішень у справі та ухвалення у відповідній частині нового рішення про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі № 916/249/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 463  871,23 грн 3% річних скасувати, та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення зазначених вимог.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (місцезнаходження: 65031, м. Одеса, вул. М.Боровського, 28Б; ідентифікаційний код 00131713) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 25; ідентифікаційний код 00100227) 463  871,23 грн (чотириста шістдесят три тисячі вісімсот сімдесят одну гривню 23 копійки) 3% річних.

4. Рішення Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі № 916/249/25 в частині відстрочення виконання рішення на один рік з дня ухвалення рішення, залишити без змін.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (місцезнаходження: 65031, м. Одеса, вул. М.Боровського, 28Б; ідентифікаційний код 00131713) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 25; ідентифікаційний код 00100227) 19  482,59 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 59 копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.

6. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Одеської області. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Н.М. Губенко

Судді                                                                                                  Г.О. Вронська

                                                                                                           І.Д. Кондратова