ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  914/2940/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. (головуючого), Булгакової І. В., Колос І. Б.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О., 
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - Оленюка С. Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Павленко Наталії Василівни
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року (колегія суддів: Кравчук Н. М., Матущак О. І., Скрипчук О. С.)

у справі за позовом Фізичної особи - підприємця Павленко Наталії Василівни
до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним та скасування рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.          Короткий зміст позовних вимог

1.1.          Фізична особа - підприємець Павленко Наталія Василівна (далі - ФОП Павленко Н. В.) звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Відділення АМК від 30 серпня 2024 року № 63/86-р/к у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 63/1-01-95-2021 (далі - Рішення) щодо визнання вчинення ФОП Павленко Н. В. порушення, що передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України від 11 січня 2001 року № 2210-III "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210-III) та накладення на позивачку штрафу у розмірі 272 000, 00 грн.

1.2.          Позивачка вважає, що висновки Відділення АМК, викладені в Рішенні, не доводять неправомірного або узгодженого формування учасниками закупівлі спільно конкурсних пропозицій або цін на товар, обміну інформацією щодо поданої вартості тендерної пропозиції, дій, спрямованих на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції на торгах. Стверджує, що відповідач дійшов помилкового висновку про те, що на всіх стадіях підготовки тендерних пропозицій для участі у процедурах закупівель позивачка та фізична особа - підприємець Лайош Катерина Василівна (далі - ФОП Лайош К. В.) були обізнані щодо участі кожного з них у торгах № 1, торгах № 2, торгах № 3 та торгах № 4 та узгоджували свої дії.

2.          Короткий зміст судових рішень

2.1.          Рішенням Господарського суду Львівської області від 28 січня 2025 року у справі № 914/2940/24 позов задоволено; визнано недійсним та скасовано Рішення в частині, що стосується визнання вчинення позивачкою порушень, які передбачені пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210-III та в частині накладення на неї штрафу.

2.1.1.          Під час ухвалення вказаного рішення місцевий суд зазначив, що у даному випадку не встановлені обставини пов`язаності суб`єктів господарювання, а така сукупність (обставин) у контексті дій позивача та особи, яка брала участь у торгах, не свідчить про те, що пов`язаність ФОП Павленко Н.В та ФОП Лайош К.В. станом на час проведення торгів, встановлені у рішенні Відділення АМКУ факти є беззаперечним підтвердженням тієї обставини, яка надавала б їм можливість обмінюватися інформацією та координувати свою діяльність під час підготовки та участі у торгах.

2.2.          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволення позовних вимог відмовлено.

2.2.1.          Апеляційний господарський суд виснував, що характер та кількість виявлених Відділенням АМК співпадінь за результатами розгляду справи № 63/1-01-95-2021 виключають можливість того, що пропозиції конкурсних торгів готувалися окремо та без обміну інформацією між учасниками торгів 1, 2, 3, 4, зокрема ФОП Лайош К. В. та ФОП Павленко Н. В. Відповідно, узгодивши свої дії під час підготовки та участі у процедурі закупівлі учасники замінили ризик, що його породжує економічна конкуренція, на координацію своєї поведінки у господарській діяльності, а це призвело як до усунення між ними конкуренції під час проведення торгів, так і до спотворення конкурентного середовища в цілому.

2.2.2.          Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав, передбачених статтею 59 Закону № 2210-III, для визнання недійсним Рішення в частині, що стосується ФОП Павленко Н. В. Тому, задовольняючи позовні вимоги у цій справі, місцевий суд не здійснив належної оцінки всіх встановлених обставин справи, не дотримався приписів норм матеріального і процесуального права, не врахував правових висновків Верховного Суду, відповідно, дійшов передчасного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1.          Позивачка звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року, в якій просить її скасувати, залишити в силі рішення Господарського суду Львівської області від 28 січня 2025 року у цій справі.

3.2.          Підставами касаційного оскарження скаржниця визначила пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а також пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, вказавши, що справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

4.          Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.          Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2025 року для розгляду касаційної скарги ФОП Павленко Н. В. на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року у справі № 914/2940/24 було визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Колос І. Б.

4.2.          Ухвалою від 13 серпня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі, призначив розгляд касаційної скарги в судовому засіданні на 18 вересня 2025 року.

4.3.           17 вересня 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника позивачки Дрюченка О. С. про відкладення (перенесення) розгляду справи з огляду на неможливість взяти участь у судовому засіданні у зв`язку із сімейними обставинами. При цьому, в клопотанні не вказано конкретних обставин, які перешкоджають зазначеному представнику прийняти участь у засіданні та не подано доказів на їх підтвердження.  

4.4.          Враховуючи викладене, заслухавши в судовому засіданні 18 вересня 2025 року думку представника відповідача, суд ухвалив відхилити зазначене клопотання як необґрунтоване та продовжити розгляд справи.

4.5.          Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.6.          Нормами частини другої статті 300 ГПК України встановлені межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

5.1.          Позивачка та ФОП Лайош К. В. подали заявки на участь у процедурах електронних торгів за ідентифікаторами закупівель: UА-2017-12-11-002206-с; UА-2019-02-08-003271-b; UА-2019-11-27-002012-b; UА-2020-12-24-005970-c.

5.2.          Інформація про торги:

5.2.1.          Ужгородською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 12 Ужгородської міської ради Закарпатської області (далі - Замовник № 1) у системі електронних закупівель проведено Торги № 1 (предмет: послуги з організації харчування, код за ДК 021:2015:55510000-8 - послуги їдальнь; ідентифікатор UА-2017-12-11-002206-с; процедура: відкриті торги; очікувана вартість: 345 000, 00 грн без ПДВ; подача пропозицій: 11- 27 грудня 2017 року; аукціон: 28 грудня 2017 року).

Свої пропозиції подали ФОП Павленко Н. В. (початкова пропозиція - 342 782, 80 грн з ПДВ, кінцева пропозиція - 342 782, 80 грн з ПДВ) та ФОП Лайош К. В. (початкова пропозиція - 343 545, 00 грн з ПДВ, кінцева пропозиція - 343 545, 00 грн з ПДВ).

Переможцем торгів визначено ФОП Павленко Н. В., з якою укладено договір про надання послуг від 15 січня 2018 року № 1/2018.

5.2.2.          Ужгородською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 19 Ужгородської міської ради Закарпатської області (далі - Замовник № 2) у системі електронних закупівель проведено Торги № 2 (предмет: послуги з організації харчування, код за ДК 021:2015:55520000-1 - кейтерингові послуги; ідентифікатор UА-2019-02-08-003271-b; процедура: відкриті торги; очікувана вартість: 465 000, 00 грн без ПДВ; подача пропозицій: 08- 25 лютого 2019 року; аукціон: 25 лютого 2019 року).

Свої пропозиції подали позивачка (початкова пропозиція - 416 877, 30 грн з ПДВ, кінцева пропозиція - 416 877, 30 грн з ПДВ) та ФОП Лайош К. В. (початкова пропозиція - 421 794, 45 грн з ПДВ, кінцева пропозиція - 421 794, 45 грн з ПДВ).

Переможцем торгів визначено ФОП Павленко Н. В., з якою укладено договір про надання послуг від 11 березня 2019 року № 1.

5.2.3.          Замовником № 1 у системі електронних закупівель проведено Торги № 3 (предмет: послуги з організації харчування, код за ДК 021:2015:55510000-8 - послуги їдальнь; ідентифікатор UA-2019-11-27-002012-b; процедура: відкриті торги; очікувана вартість: 400 000, 00 грн без ПДВ; подача пропозицій: 27 листопада - 13 грудня 2019 року; аукціон: 16 грудня 2019 року).

Свої пропозиції подали позивачка (початкова пропозиція - 399 083, 50 грн з ПДВ, кінцева пропозиція - 399 083, 50 грн з ПДВ) та ФОП Лайош К. В. (початкова пропозиція - 399 995, 40 грн з ПДВ, кінцева пропозиція - 399 995, 40 грн з ПДВ).

Переможцем торгів визначено ФОП Павленко Н. В., з якою укладено договір про надання послуг від 08 січня 2020 року № 1/2020.

5.2.4.          Замовником № 1 проведено Торги № 4 (предмет: послуги з організації харчування, код за ДК 021:2015:55510000-8 - послуги їдальнь; ідентифікатор UA-2020-12-24-005970-с; процедура: відкриті торги; очікувана вартість: 400 000, 00 грн без ПДВ; подача пропозицій: 24 грудня 2020 року - 11 січня 2021 року; аукціон: 11 січня 2021 року).

Свої пропозиції подали: ФОП Павленко Н. В. (початкова позиція - 399 083, 50 грн з ПДВ; кінцева пропозиція - 397 083, 50 грн з ПДВ); ФОП Мисько У. А. (початкова пропозиція - 399 995,90 грн з ПДВ; кінцева пропозиція - 397 995, 00 грн з ПДВ); ФОП Лайош К. В. (початкова пропозиція - 400 000, 00 грн з ПДВ; кінцева пропозиція - 400 000, 00 грн з ПДВ); ФОП Очичи М. І. (початкова пропозиція - 400 000, 00 грн з ПДВ; кінцева пропозиція - 400 000,00 грн з ПДВ).

Переможцем торгів визначено ФОП Павленко Н. В., з якою укладено договір про надання послуг від 25 січня 2021 року № 1/2021.

5.3.          Згідно з розпорядженням адміністративної колегії Відділення АМК від 24 червня 2021 року № 63/104-рп/к розпочато розгляд справи № 63/1-01-95-2021 за ознаками вчинення ФОП Лайош К. В. та ФОП Павленко Н. В. порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону № 2210-IIІ, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів вказаних торгів № 1, 2, 3, 4. 

5.4.          Листами Відділення АМК від 25 червня 2021 року № 63-02/3494 та № 63-02/3495 ФОП Лайош К. В. та ФОП Павленко Н. В. надіслано копії розпорядження адміністративної колегії Відділення АМК від 24 червня 2021 року № 63/104-рп/к.

5.5.          Листами Відділення АМК від 19 серпня 2024 року № 63-02/2685е та № 63- 02/2684е ФОП Лайош К. В. та ФОП Павленко Н. В. надіслані копії подання від 19 серпня 2024 року № 63-03/194-П з попередніми висновками у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 63/1-01-95-2021, повідомлено вказаних осіб про дату та час розгляду справи (30 серпня 2024 року о 10:10), запропоновано до 29 серпня 2024 року подати пояснення у справі та повідомити про наявність наміру взяти участь у засіданні адміністративної колегії Відділення АМК щодо розгляду справи № 63/1-01-95-2021.

Відповідний лист вручений особисто позивачці 05 вересня 2024 року.

5.6.           30 серпня 2024 року Відділенням АМК прийнято Рішення, яким визнано, що позивачка та ФОП Лайош К. В., узгодивши свою поведінку під час участі в торгах №1, 2, 3, 4, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону №2210-IIІ, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. За вчинені порушення на позивачку накладено 4 штрафи у розмірі по 68 000, 00 грн кожний.

5.7.          Супровідним листом № 63-02/3046е від 02 вересня 2024 року відповідач надіслав позивачці Рішення.

5.8.          Рішення мотивоване, зокрема, таким:

5.8.1.          Стосовно Торгів № 1 відповідач вказав, що порушення підтверджується: використанням спільної IP - адреси; спільними властивостями файлів; наявністю дефектів друк/сканування документів тендерної пропозиції; спільними особливостями формування документів тендерної пропозиції; діями, що не сприяють перемозі в торгах; економічною поведінкою учасників під час участі в торгах; економічною поведінкою учасників під час участі в торгах; загальною траєкторією поведінки учасників під час участі в торгах.

5.8.2.          Стосовно Торгів № 2 порушення закону з боку ФОП Павленко Н. В. та ФОП Лайош К. В. підтверджується: залученням спільних самозайнятих осіб; використанням спільної ІР - адреси; синхронністю дій в часі; спільними властивостями файлів; спільними особливостями формування документів тендерної пропозиції; діями, що не сприяють перемозі в торгах; загальною траєкторією поведінки учасників під час участі в торгах.

5.8.3.          Стосовно Торгів № 3, на переконання відповідача, порушення позивачки та ФОП Лайош К. В. підтверджується: залученням спільних самозайнятих осіб; спільними властивостями файлів; наявністю дефектів друк/сканування документів тендерної пропозиції; спільними особливостями формування документів тендерної пропозиції; діями, що не сприяють перемозі в торгах; економічною поведінкою учасників під час участі в торгах; загальною траєкторією поведінки учасників під час участі в торгах.

5.8.4.          Щодо Торгів № 4 порушення ФОП Павленко Н. В. та ФОП Лайош К. В., як вважає відповідач, підтверджується: спільними властивостями файлів; спільними особливостями формування документів тендерної пропозиції; діями, що не сприяють перемозі в торгах; економічною поведінкою учасників під час участі в торгах; загальною траєкторією поведінки учасників під час участі у торгах.

5.9.          АМК вважає, що встановлені ним обставини свідчать про те, що ФОП Павленко Н. В. та ФОП Лайош К. В. під час підготовки та участі в торгах №1, 2, 3, 4 мали можливість узгодити та узгодили свою поведінку, замінивши ризик, який породжує конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки. Узгодження вказаними особами своїх пропозицій усунуло конкуренцію та змагання між ними, чим порушило право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6.          Доводи касаційної скарги позивачки

6.1.          В обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України позивачка зазначає про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, наведених у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2019 року у справі № 916/2670/18, від 05 серпня 2019 року у справі № 922/2512/18, від 04 лютого 2021 року у справі № 910/17126/19, від 14 червня 2022 року у справі №910/1667/21, від 11 квітня 2023 року у справі № 910/21627/21, де викладено висновок про те, що господарським судам першої та апеляційної інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 ГПК України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності; питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

6.1.1.          Так, позивачка вважає, що наведений у Рішенні висновок Відділення АМК про залучення спільних самозайнятих осіб двома учасниками торгів не може свідчити про єдність їхніх економічних інтересів, спільне ведення господарської діяльності та про наявність умов для обміну інформацією, у тому числі й щодо спільної участі у торгах. Самозайняті особи, залучені ФОП Павленко Н. В., не повідомляли їй, що вони перебувають у будь-яких відносинах (трудових, цивільно-правових) із ФОП Лайош К. В. Вказані особи були залучені виключно до процесу приготування їжі. Водночас, відповідач не перевіряв, на яких посадах працювали згадані особи, що саме входило до їх посадових обов`язків, протягом якого періоду вони працювали, чи мали вони відношення до підготовки пропозицій на торги та участі в торгах, чи була їм доступна інформація про тендерні пропозиції, подані на торги учасниками, чи передавали вони цю інформацію третім особам, чи стала передача цієї інформації наслідком вчинення антиконкурентних узгоджених дій між вказаними суб`єктами господарювання.

6.1.2.          Висновки з оскаржуваного Рішення стосовно синхронності дій учасників, які, на думку відповідача, виразилася у поданні тендерних пропозицій в один день, не відповідають матеріалам справи, оскільки відсутня одночасність, точний збіг часу подання, послідовність. Відділення АМКУ також не обґрунтовує, яким чином виявлена ним синхронність доводить антиконкурентні узгоджені дії в торгах.

6.1.3.          Використання ФОП Павленко Н. В. та ФОП Лайош К. В. одних і тих же ІР-адрес в торгах не є тотожним використанню одного і того ж комп`ютерного обладнання, а свідчить лише про використання однієї точки доступу до мережі Інтернет учасниками та не вказує на обмін учасниками інформацією між собою. Протилежні висновки відповідача є припущеннями.

6.1.4.          Вимога до завантаження електронних файлів певному форматі, з певними пропозиціями, визначається замовником закупівлі у тендерній документації, відтак учасники торгів не могли використовувати інші формати. Тому у всіх учасників торгів тендерні пропозиції мають та повинні мати схожість та спільні особливості, але ці обставини не свідчать про єдність інтересів учасників та відсутність між ними конкуренції під час підготовки та участі в торгах.

6.1.5.          Позивачка переконана, що матеріалами справи підтверджується, що під час проведення торгів мала місце цінова конкуренція між учасниками, а перемога в конкурсних торгах стала наслідком запропонованої ціни, яка є основним критерієм оцінки робіт і послуг, для яких існує певний постійно діючий ринок. Натомість висновки відповідача, наведені в Рішенні, не доводять неправомірного або узгодженого формування учасниками спільно конкурсних пропозицій або цін на товар, обміну інформацією щодо поданої вартості тендерної пропозиції, дій, спрямованих на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції на торгах.

6.2.          В обґрунтування наявності підстави для касаційного оскарження за пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України позивачка посилається на пункт 5 частини першої статті 310 ГПК України, зазначаючи, що апеляційний господарський суд розглянув справу без участі її представника, який подавав клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку із неможливістю взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а отже - суд порушив право позивачки бути почутою безпосередньо судом.

7.          Заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача

7.1.          У відзиві на касаційну скаргу відділення АМК просить залишити її без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року - без змін.

7.2.          Відповідач стверджує, що сукупність обставин, встановлених у Рішенні, виключає можливість того, що пропозиції в торгах № 1, 2, 3, 4 готувалися учасниками окремо, без обміну інформацією між ними. Тому встановлена сукупність обставин є достатньою для доведення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону № 2210-III.

7.3.          Натомість у касаційній скарзі здійснюється фрагментація доказів з метою їх представлення відірвано один від одного та ігнорування їх повноти, тоді як сукупність виявлених особливостей у двох суб`єктів господарювання свідчить про узгодження їхньої поведінки. Крім того, доводи касаційної скарги пов`язані із встановленням обставин справи № 914/2940/24 та оцінкою відповідних доказів, що не узгоджується із правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8.          Джерела права

8.1.          Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 26 листопада 1993 року № 3659-XII "Про Антимонопольний комітет" (далі - Закон № 3659-XII) АМК є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

8.2.          Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 3659-XII у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції АМК має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

8.3.          Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2210-III узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання.

8.4.          За змістом статті 6 Закону № 2210-III антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої цієї статті). Антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності). Вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

8.5.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 50 Закону № 2210-III порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні узгоджені дії.

8.6.          Відповідно до статті 35 Закону № 2210-III розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМК: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи. На офіційному веб-сайті АМК оприлюднюється інформація про справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

8.7.          Згідно з частинами першою, другою статті 37 Закону № 2210-III у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи АМК приймають розпорядження про початок розгляду справи. Розпорядження про початок розгляду справи надсилається відповідачу протягом трьох робочих днів з дня його прийняття. У разі коли відповідача визначено після початку розгляду справи, йому протягом трьох робочих днів надсилається розпорядження про залучення до участі у справі як відповідача разом з розпорядженням про початок розгляду справи.

8.8.          Частиною першою статті 48 Закону № 2210-III визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМКУ приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

8.9.          Статтею 59 Закону № 2210-III передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

8.10.          За змістом частини першої статті 60 Закону № 2210-III відповідачі у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції мають право повністю або частково оскаржити рішення АМК до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

8.11.          Як визначено статтею 41 Закону № 2210-III, а також зазначено і у Порядку розгляду АМК та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, який затверджений розпорядженням АМК від 19 квітня 1994 року № 5 (далі - Порядок), доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі. Докази мають право надавати особи, які беруть участь у справі.

8.12.          Пунктом 4 розділу 8 Порядку встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом АМКУ обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган АМКУ керувався, приймаючи рішення, обґрунтування розміру штрафу та спростування заперечень, наданих особами, які беруть участь у справі, до подання з попередніми висновками у справі (у разі їх наявності).

9.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1.          Предметом судового розгляду у цій справі є встановлення наявності / відсутності визначених статтею 59 Закону № 2210-III підстав для скасування чи визнання недійсним Рішення. Суд апеляційної інстанцій за результатами розгляду справи дійшов висновку, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав, передбачених вказаною статтею, для визнання Рішення недійсним.

9.2.          Не погоджуючись із вказаним висновком апеляційного господарського суду, позивачка стверджує, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного та неправильного встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню.

9.3.          Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

9.4.          Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

9.5.          Також Верховний Суд наголошує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, він виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

9.6.          Верховний Суд позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

9.7.          Також Верховний Суд виходить з того, що втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень (у цій справі - АМК) виходить за межі завдань господарського судочинства. Суд перевіряє лише те, щоб дискреційні повноваження (як можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен із яких є законним) не використовувалися органом свавільно. Тобто, дискреційні повноваження АМК мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля.

Стосовно підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України

9.8.          Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

9.9.          Стверджуючи про наявність вказаної підстави, позивачка посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2019 року у справі № 916/2670/18, від 05 серпня 2019 року у справі № 922/2512/18, від 04 лютого 2021 року у справі № 910/17126/19, від 14 червня 2022 року у справі № 910/1667/21, від 11 квітня 2023 року у справі № 910/21627/21.

9.10.          У вказаних постановах містяться загальні висновки щодо застосування норми права при розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсним його рішень, у яких кваліфікація правопорушення здійснена за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2210-ІІІ.

9.11.          У цих висновках Верховний Суд вказує, що кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями. Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині.
Оцінка доказів - це визначення їх об`єктивної дійсності, правдивості та достовірності. Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються. Метою оцінки доказів з огляду на їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності - є усунення суперечностей між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що випливають з отримуваної доказової інформації. Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому суд у кожному випадку повинен навести мотиви, з яких він приймає одні докази та відхиляє інші.
Так, за приписами частини третьої статті 86 ГПК України суд надає оцінку доказам, у тому числі й кожному доказу, що міститься у справі, мотивує їх відхилення або врахування. Суд має надати оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсними його рішень встановлені у рішенні обставини та докази підлягають оцінці судами виходячи з положень частини третьої статті 86 ГПК України і саме від встановлення відповідних обставин справи на підставі правильної оцінки доказів щодо всебічності, повноти та об`єктивності залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. Водночас висновки суду у кожній конкретній справі формуються за результатами оцінки судом фактичних обставин, певної доказової бази на підставі наданих сторонами доказів за правилами визначеними у статті 86 ГПК України.
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечень осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

9.12.          Верховний Суд зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

9.13.          Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій подібній справі. 

9.14.          Перевіривши оскаржувану постанову апеляційного господарського суду в контексті доводів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що всі викладені в касаційній скарзі аргументи стосовно тих доказів, на яких ґрунтується оскаржуване Рішення відповідача, були перевірені судом апеляційної інстанції. За результатами вивчення матеріалів справи апеляційний суд зробив висновки стосовно використання ФОП Лайош К. В. та ФОП Павленко Н. В. спільної ІР - адреси з невеликою різницею в часі, схожих форматів та наявності спільних дефектів завантажених ними файлів до електронної системи закупівель, залучення спільних самозайнятих осіб, синхронності дій в часі тощо.

9.15.          Фактично позивачка в касаційній скарзі стверджує не про те, що апеляційним судом порушені правила дослідження доказів у справі, встановлені статтею 86 ГПК України, а про те, що існує необхідність здійснити переоцінку доказів, досліджених судом апеляційної інстанції. Це виходить за межі повноважень касаційного суду, що визначені процесуальним законом.

9.16.          Зміст оскаржуваного судового рішення підтверджує, що судом апеляційної інстанції надано обґрунтування своєї позиції про відсутність підстав для визнання недійсним Рішення, з урахуванням сталої та послідовної практики Верховного Суду щодо оцінки доказів у порядку частини другої статті 86 ГПК України та з викладенням доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції згідно зі статтею 282 ГПК України.

9.17.          Натомість постанови Верховного Суду від 13 серпня 2019 року у справі № 916/2670/18, від 05 серпня 2019 року у справі № 922/2512/18, від 04 лютого 2021 року у справі № 910/17126/19, від 14 червня 2022 року у справі № 910/1667/21, від 11 квітня 2023 року у справі № 910/21627/21, на які посилається скаржниця в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не є релевантними до спірних правовідносин.

9.18.          У кожній з наведених справ, які переглядались Верховним Судом, норма статті 86 ГПК України застосована з урахуванням конкретних обставин справи та поданих сторонами доказів в межах конкретного предмету доказування.

9.19.          З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржниці про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у перелічених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, не знайшли свого підтвердження.

9.20.          Отже, наведена скаржницею підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку чим касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Павленко Н. В. в частині вказаної підстави підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу.

Стосовно підстави касаційного оскарження за пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України

9.21.          Відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

9.22.          При цьому відповідно до пункту 5 частини третьої статті 310 ГПК України, на яку посилається скаржниця, судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

9.23.          Перевіривши матеріали справи в контексті цього доводу позивачки, Верховний Суд встановив, що суд апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження від 17 березня 2025 року вказав про те, що розгляд справи призначений у судовому засіданні на 22 квітня 2025 року, при цьому неявка уповноважених представників сторін у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті.

15 квітня 2025 року представником позивачки була подана заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка була задоволена апеляційним господарським судом.

22 квітня 2025 року представником позивачки було подано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку із неможливістю взяти участь у судовому засіданні.

Ухвалою від 22 квітня 2025 року у зв`язку із неявкою представника позивачки в судове засідання розгляд справи було відкладено на 03 червня 2025 року та повторно попереджено учасників справи, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

03 червня 2025 року представник позивачки подав клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку із неможливістю взяти участь в судовому засіданні.

Врахувавши, що розгляд справи вже відкладався ухвалою суду від 22 квітня 2025 року за клопотанням представника позивачки, суд апеляційної інстанції постановив розглядати справу по наявних у ній матеріалах, врахувавши те, що сторони виклали свої позиції щодо предмету спору в апеляційній скарзі та позовній заяві.

9.24.          Наведені обставини спростовують посилання позивачки на наявність підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду та направлення справи на новий розгляд, встановлених пунктом 5 частини третьої статті 310 ГПК України. 

9.25.          Таким чином, підстава касаційного оскарження за пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України не підтвердилася.

9.26.          Інших доводів на обґрунтування незаконності постанови Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року у цій справі касаційна скарга не містить.

9.27.          З огляду на викладене оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.28.          Згідно із частиною першою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.29.          Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку із чим підстави для скасування судового рішення апеляційної інстанції відсутні.

9.30.          Крім того, оскільки підстава для касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою в цій частині на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу.

Судові витрати

9.31.          Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржницю.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 296, статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження у справі № 914/2940/24, відкрите за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Павленко Наталії Василівни на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року у справі № 914/2940/24 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - закрити.

2. В іншій частині касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Павленко Наталії Василівни залишити без задоволення.

3. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 03 червня 2025 року у справі № 914/2940/24 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          Ю. Л. Власов

Суддя                                                                                                         І. В. Булгакова

Суддя                                                                                                       І. Б. Колос