УХВАЛА

06 листопада 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/8888/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Студенець В.І.,
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
представників:
позивача - Дмитрішина Д.М.,
відповідача-1 - не з`явились,
відповідача-2 - не з`явились,
відповідача-3 - не з`явились,
відповідача-4 - не з`явились,
відповідача-5 - не з`явились,
відповідача-6 - не з`явились,
відповідача-7 - не з`явились,
відповідача-8 - Клименка Є.Г.,
відповідача-9 - не з`явились,
відповідача-10 - не з`явились,
відповідача-11 - не з`явились,
відповідача-12 - не з`явились,
відповідача-13 - не з`явились,
відповідача-14 - Шевченка В.С.
відповідача-15 - не з`явились,
відповідача-16 - не з`явились,
відповідача-17 - Герасименка А.Ю.
відповідача-18 - Герасименка А.Ю.
відповідача-19 - Герасименка А.Ю.
відповідача-20 - не з`явились,
відповідача-21 - не з`явились,
відповідача-22 - не з`явились,
відповідача-23 - Герасименка А.Ю.
відповідача-24 - Вергелеса Д.Є.,
відповідача-25 - Ненашева Є.В.,
відповідача-26 - ОСОБА_26. (особисто)
відповідача-27 - не з`явились,
третьої особи - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву  ОСОБА_1 
про відвід судді Кібенко О.Р.
у справі №910/8888/23
за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
до     1. ОСОБА_2 ,
2. ОСОБА_3 ,
3. ОСОБА_4 ,
4. ОСОБА_5 ,
5. ОСОБА_6 ,
6. ОСОБА_7 ,
7. ОСОБА_8 ,
8. ОСОБА_9 ,
9. ОСОБА_10 ,
10. ОСОБА_11 ,
11. ОСОБА_12 ,
12. ОСОБА_13 ,
13. ОСОБА_14 ,
14. ОСОБА_15 ,
15. ОСОБА_16 ,
16. ОСОБА_17 ,
17. ОСОБА_18 ,
18. ОСОБА_19 ,
19. ОСОБА_20 ,
20. ОСОБА_21 ,
21. ОСОБА_1 ,
22. ОСОБА_22 ,
23. ОСОБА_23 ,
24. ОСОБА_24 ,
25. ОСОБА_25 ,         
26. ОСОБА_26 ,
27. ОСОБА_27 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:  ОСОБА_28 ,
про стягнення 360 896 042,77 грн,
ВСТАНОВИВ:
1.          Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідачів про стягнення 360 896 042,77 грн.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідачів - пов`язаних осіб (членів кредитного комітету, правління та спостережної ради, президента, голови спостережної ради банку, радника президента спостережної ради, начальника управління економічної безпеки, головного бухгалтера), які полягали у невиправдано ризикових операціях з кредитування, призвели до завдання збитків ПАТ "КБ "Експобанк" у загальній сумі 360 896 042,77 грн.
3.          Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.05.2025 у справі №910/8888/23 позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишив без розгляду.
4.          Не погодившись із прийнятою ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі №910/8888/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
5.          Північний апеляційний господарський суд постановою від 09.07.2025 ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі №910/8888/23 залишив без змін.
6.          Ухвала місцевого та постанова апеляційного господарських судів обґрунтовані таким:
- нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд у цих відносинах є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями, а відтак державною владою, тому, здійснюючи свої завдання, Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватись положень частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
- частина сьома статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановила чіткі хронологічні межі початку та закінчення повноважень Фонду на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної банку. Фонд має право звертатися з такими позовами до судів належної юрисдикції (в тому числі іноземних судів) протягом процедури ліквідації банку та протягом трьох років після внесення запису про припинення банку як юридичної особи (спеціальна позовна давність). Такі повноваження виникають у фонду з моменту початку процедури ліквідації банку, тривають весь період ліквідації банку та три роки після внесення запису про припинення банку, спливають в останній день третього року з моменту внесення запису про припинення банку як юридичної особи. При цьому судами встановлено, що державна реєстрація припинення Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК" (далі також - Банк) відбулась 15.02.2020;
- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, звертаючись 06.06.2023 з даною позовною заявою, вийшов за межі випадків, встановлених законом для звернення державною установою з позовом в інтересах інших осіб. Дана обставина кореспондує з порушенням Фондом принципу належного урядування при зверненні з позовною заявою;
- звертаючись з позовом після спливу граничних строків, встановлених частиною сьомою статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як державна установа не діяв своєчасно та послідовно та у передбачуваний чинним законодавством спосіб;
- Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва особою, якій надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву необхідно вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). З наведеного слідує, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, підписавши позовну заяву після 15.02.2023, не був наділений повноваженнями підписувати позовну заяву та звертатися з позовними вимогами в інтересах інших осіб - кредиторів Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк", а тому позов підлягає залишенню без розгляду.
7.          Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі №910/8888/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
8.          Фонд гарантування вкладів фізичних осіб підставою касаційного оскарження зазначив неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
9.          Верховний Суд ухвалою від 22.08.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 у справі №910/8888/23 та ухвалив здійснювати перегляд зазначеного судового рішення у письмовому провадженні.
10.           ОСОБА_24 та ОСОБА_18 звернулися до Верховного Суду із клопотаннями про розгляд касаційної скарги за участі сторін, обґрунтовуючи його тим, що оскаржуваними судовими рішеннями залишено позов без розгляду та закінчено розгляд справи.
11.          Розглянувши зазначені клопотання, Верховний Суд дійшов висновку про їх задоволення. Суд ухвалив повідомити учасників справи, що розгляд касаційної скарги   Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбудеться 01.10.2025 о   12:15 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м.Київ, вул. О.Копиленка, 6, у залі судових засідань №209.
12.          У судових засіданнях, які відбулися 01.10.2025, 08.10.2025, 05.11.2025 колегія суддів доходила висновку про необхідність в оголошенні перерви.
13.          05.11.2025 до Верховного Суду надійшла заява про відвід судді Кібенко О.Р. від розгляду справи №910/8888/23. Указана заява мотивована тим, що під час судового засідання 01.10.2025, суддею Кібенко О.Р. було допущено висловлювання своєї позиції стосовно неприналежності Фонду до державних органів, що протирічить мотивувальній частині ухвали Господарського суду міста Києва та постанови Північного апеляційного господарського суду. Тобто суддею Кібенко О.Р. надано власну оцінку мотиваційної частини оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій до стадії ухвалення судового рішення. Заявник вважає, що оскільки вказана позиція була висвітлена суддею під час судового засідання на стадії заслуховування пояснень учасників справи, до стадії ухвалення судового рішення, зазначене є порушенням таємниці ухвалення судового рішення, встановленої статтею 220 ГПК та порядку розгляду касаційної скарги, встановленого статтею 301 ГПК.
14.          Розглянувши заяву про відвід судді Кібенко О.Р., Верховний Суд  у складі колегії суддів: Бакуліна С.В. - головуючий, судді Кібенко О.Р.,  Студенець В.І., який в силу норм  статті 39 ГПК є судом (складом суду), що розглядає справу, дійшов висновку, що вказана заява є необґрунтованою з огляду на таке.
15.          Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК.
16.          В силу положень частин другої та третьої статті 38 ГПК з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.
17.          Наведеними нормами передбачено обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.
18.          Відповідно до  норми пункту 5 частин першої статті 35 ГПК, на підставі якої заявлено відвід у цій справі (хоча заявник за текстом і вказує пункт 4, проте не наводить жодного обґрунтування у контексті цієї норми), суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
19.          Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
20.          Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. 
21.          Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:
- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
22.          При цьому особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).
23.          Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:
- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пункти 27, 28, З0 рішення у справі "Fey v. Austria" від 24.02.1993; пункт 42 рішення у справі "Wettstein v. Switzerland", №33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ;
- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 64 рішення у справі "Бочан проти України", від 03.05.2007 №7577/02);
- окремо від поведінки суддів необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі "Газета "Україна-центр" проти України");
- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (пункт 38 рішення у справі "Pullarv. United Kingdom" від 10.06.1996).
24.          З аналізу підпункту 5 частини першої статті 35 ГПК та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Суд висновує, що особиста неупередженість судді є презумпцією, законодавством не встановлюється вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді за підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді/ колегії суддів. 
25.          Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК, адже об`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
26.          Колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні з розгляду справи №910/8888/23, яке відбулося 01.10.2025, суддя Кібенко О.Р. не надавала оцінку обґрунтованості мотивувальної частини оскаржуваних судових рішень, а лише звернула увагу представника ОСОБА_24 на висновки Верховного Суду, викладені в інших справах, щодо правового статусу Фонду у спірних правовідносинах, відповідно до якої Фонд діє не як державний орган, а як звичайна юридична особа, колишній кредитор банку.
27.          Відповідно, наведені в заяві доводи не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої   статті 35 ГПК України, для відводу судді, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність судді Кібенко О.Р. при розгляді справи №910/8888/23.                                         
28.          З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Кібенко О.Р. від розгляду цієї справи №910/8888/23 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
29.          Відповідно  до абзацу другого частини третьої статті 39 ГПК якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кібенко О.Р. від розгляду справи №910/8888/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                         С.В. Бакуліна

Судді                                                                                   О.Р. Кібенко

                                                                                          В.І. Студенець