ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа №  910/12917/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (особи, яка не брала участі у справі)
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 (у складі колегії суддів: Сулім В. В. (головуючий), Гаврилюк О. М., Майданевич А. Г.) про закриття апеляційного провадження 
у справі № 910/12917/20
за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»
до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
про визнання припиненими зобов`язань за кредитними договорами,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (далі - АТ «Нікопольський завод феросплавів») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовами до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про визнання припиненими усіх зобов`язань перед відповідачем за укладеними між ними кредитними договорами від 06.12.2012 № 4Н12361Д, від 04.01.2008 № 4Н1308Д, від 24.01.2011 № 4Н11013И.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що будь-які зобов`язання між позивачем та відповідачем, виникнення та існування яких було обумовлене вказаним кредитним договором, були повністю припинені виконанням, проведеним належним чином, у зв`язку з чим у відповідача відсутні підстави у будь-який спосіб посилатись на факт невиконання чи неналежного виконання позивачем договірних зобов`язань.
Ухвалами Господарського суду міста Києва від 02.09.2020 позовні заяви прийнято до розгляду та відкрито провадження у справах № 910/12917/20, № 910/12919/20, № 910/12920/20, .
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 об`єднано справи                            № 910/12917/20, № 910/12919/20, № 910/12920/20 в одне провадження, присвоєно об`єднаній справі № 910/12917/20.
У вересні 2020 року АТ «Нікопольський завод феросплавів» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання припиненими усіх зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором від 02.02.2009 № 4Н09190И.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 відкрито провадження у справі № 910/14501/20, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2020 об`єднано справи                           № 910/12917/20, № 910/14501/20 в одне провадження, присвоєно об`єднаній справі № 910/12917/20.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 (наразі оскаржується АТ КБ «Приватбанк» і не набрало законної сили) позов задоволено. Визнано припиненими усі зобов`язання АТ «Нікопольський завод Феросплавів» перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитними договорами від 06.12.2012 № 4Н12361Д, від 04.01.2008 № 4Н1308Д, від 24.01.2011 № 4Н11013И, від 02.02.2009 № 4Н09190И у зв`язку з їх повним виконанням, проведеним належним чином.
Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - АТ «Покровський ГЗК») як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2021 у справі № 910/12917/20 вирішено питання про його права, інтереси та обов`язки, подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило поновити строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021; змінити рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 шляхом доповнення його мотивувальної частини текстом, наведеним у поданій апеляційній скарзі.
В обґрунтування свого права на подачу апеляційної скарги АТ «Покровський ГЗК» послалось на те, що оскаржуване рішення стосується його прав та інтересів з огляду на те, що АТ «Покровський ГЗК» разом з АТ «Нікопольський завод феросплавів» прямо згадується у положеннях американського позову, поданого АТ КБ «Приватбанк» до Канцлерського суду штату Делавер, у якому, здійснюючи виклад фактичних обставин справи та описуючи підстави позову, АТ КБ «Приватбанк» посилається на невиконання АТ «Нікопольський завод феросплавів» своїх зобов`язань за відповідними кредитними договорами у зв`язку з непогашенням заборгованість за цими договорами перед АТ КБ «Приватбанк», що стало підставою для звернення АТ «Нікопольський завод феросплавів» до суду з відповідним позовом, який останнім було задоволено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2025 поновлено АТ «Покровський ГЗК» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі № 910/12917/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Покровський ГЗК» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Покровський ГЗК» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі № 910/12917/20.
Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у вересні 2025 року АТ «Покровський ГЗК» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (абзац 2 частини 2 статті 287 Господарського кодексу України (далі - ГПК України)), просить ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі АТ «Покровський ГЗК» посилається на порушенням судом апеляційної інстанції положень частини 1 статті 17, статей 254, 236 ГПК України. При цьому скаржник зазначає про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження вимогам справедливого судового розгляду, оскільки апеляційним судом не спростовано доводів скаржника та не в повному обсязі досліджено обставини, на які скаржник посилався у апеляційній скарзі. На думку АТ «Покровський ГЗК», суд апеляційної інстанції неправомірно констатував про наявність підстав для закриття апеляційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.09.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 910/12917/20 за касаційною скаргою АТ «Покровський ГЗК» з підстави, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК України. Ухвалено здійснити перегляд ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
АТ КБ «Приватбанк» у відзиві на касаційну скаргу посилаються на законність та обґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції, просить касаційну залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 300 ГПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2).
Предметом касаційного розгляду є ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Покровський ГЗК» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021.
Переглянувши ухвалу суду апеляційної інстанцій у межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до частини 2 статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.
Частиною 1 статті 17 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з положеннями частини 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. 
Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок. 
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.11.2020 у справі № 912/837/19, від 20.09.2021 у справі № 910/6681/20, від 19.01.2023, від 18.09.2023 у справі № 914/1334/20, від 04.10.2023 у справі № 910/1005/23, від 16.10.2023 у справі № 914/794/21.
Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Наведене відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, який подав апеляційну скаргу, та про які конкретно.
У разі, якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання з огляду на наведене вище не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3).
За змістом пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а, отже, немає і суб`єкта апеляційного оскарження (постанови Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 910/10364/16, від 28.08.2023 у справі № 910/15967/21, від 14.09.2023 у справі № 910/17544/20).
Суд апеляційної інстанції, дослідивши та надавши оцінку доводам, зазначеним у апеляційній скарзі встановив, що предметом розгляду у справі № 910/12917/20, є позовні вимоги АТ «Нікопольський завод феросплавів» про визнання припиненими усіх його  зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитними договорами від 06.12.2012 № 4Н12361Д, від 04.01.2008 № 4Н1308Д, від 24.01.2011 № 4Н11013И, від 02.02.2009 № 4Н09190И, укладеними між сторонами, у зв`язку з їх повним виконанням позивачем, проведеним належним чином.
Зазначені позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ КБ «Приватбанк» не визнається право позивача на припинення договірних зобов`язань, які існували відповідно до укладених між сторонами кредитних договорів від 06.12.2012 № 4Н12361Д, від 04.01.2008 № 4Н1308Д, від 24.01.2011 № 4Н11013И, від 02.02.2009 № 4Н09190И та припинились внаслідок виконання позивачем своїх зобов`язань за цими договорами.
Дослідивши зміст рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі № 910/12917/20, суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржуваним рішенням не вирішувалось жодних питань про права, інтереси та(або) обов`язки АТ «Покровський ГЗК», оскільки ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення суду першої інстанції у даній справі не містять будь-яких суджень чи висновків суду саме про права, інтереси та (або) обов`язки АТ «Покровський ГЗК», а останнє зазначено у рішенні виключно в контексті опису наявних у матеріалах справи доказів.
Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, розглянувши в межах доводів та вимог апеляційну скаргу, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів АТ «Покровський ГЗК» щодо вирішення оскаржуваним судовим рішенням питання про його права, інтереси або обов`язки.
За таких обставин та ураховуючи положення статті 264 ГПК України висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Покровський ГЗК» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 у справі № 910/12917/20, є правомірним.
Верховний Суд наголошує, що зв`язок між оскаржуваним судовим рішенням та правами, інтересами та(або) обов`язками АТ «Покровський ГЗК» має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним (посилання скаржника на текст позову в іншій справі, що розглядається Канцлерським судом штату Делавер (американський позов)), що правомірно враховано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали та відповідає стабільній практиці Верховного Суду, наведеній вище.
Таким чином, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення прийнято судом апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.
Право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду, а тому необґрунтованими є посилання  скаржника у поданій касаційній скарзі на порушення судом його права на доступ до суду відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи викладене, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права в межах доводів касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги АТ «Покровський ГЗК» без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі                                     № 910/12917/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                            І. С. Берднік
Судді:                                                                                                             В. А. Зуєв
                                                                                                             І. С. Міщенко