ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  903/1067/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Пєскова В. Г., Погребняка В. Я., 

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд"
на ухвалу Господарського суду Волинської області (суддя Дем`як В. М.) від   03.02.2025 
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду (головуючий - Розізнана І. В., судді: Грязнов В. В., Павлюк І. Ю.) від 16.04.2025
за заявою          Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" 
про                    визнання банкрутом. 

Учасники справи:
представник кредитора - Фостяк О. Я., адвокат;
представник боржника - Виш А. А., адвокат, Головко Ю. А., адвокат. 

1.          Короткий зміст вимог
1.1.          27.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" (далі - Кредитор) звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" (далі - Боржник) за правилами Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), визнання вимог Кредитора до Боржника в сумі 8   067 311 грн 70 коп. і в сумі 24 224 грн 00   коп. (судового збору) та призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича.
1.2.          Заява обґрунтована заборгованістю Боржника перед Кредитором на заявлену суму за поставлений товар.

2.          Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1.          03.02.2025 Господарський суд Волинської області постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025) про відмову в задоволенні заяви Кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.
Апеляційний суд також ухвалив про відмову Боржнику у задоволенні клопотання про долучення доказів на стадії апеляційного провадження.
2.2.          Судові рішення мотивовані відсутністю підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника через наявність між сторонами спору про право, заперечення Боржником заявлених вимог Кредитора, можливість виконання грошового зобов`язання, що свідчить про неоднозначність вимог ініціюючого кредитора, а отже про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права Кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку Боржника.
Відхилення клопотання Боржника про долучення доказів на стадії апеляційного провадження мотивоване відсутністю можливості прийняття судом апеляційної інстанції таких додаткових доказів через їх відсутність на момент розгляду спору судом першої інстанції) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання позивачем таких доказів

3.          Встановлені судами обставини
3.1.          Кредитор в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника зазначив, що між ним та Боржником склалися господарські взаємовідносини, що полягають у поставці товарів: Кредитор здійснив поставку дизельного палива на користь Боржника; а Боржник зобов`язався на погоджених умовах прийняти товар та здійснити оплату його вартості. 
А саме, у межах виконання сторонами зазначених зобов`язань Кредитор здійснив поставку дизельного палива згідно з видатковими накладними, а саме: № В-00000033 від 20.07.2022 на суму 475   010 грн 45 коп., № В-00000034 від   25.07.2022 на суму 254   981 грн 00 коп., №   В-00000036 від 30.07.2022 на суму 336   001 грн 40 коп., №   00000062 від 10.08.2022 на суму 485   031 грн 00   коп., №   000000064 від 15.08.2022 на суму 485   031 грн 00 коп., №   В-00000070 від 18.08.2022 на суму 459   993 грн 00 коп., №   В-00000022 від   22.08.2022 на суму 436   527 грн 90 коп., № 000000084 від 24.08.2022 на суму 252   996 грн 15 коп., № 00000113 від 26.08.2022 на суму 314   580 грн 00   коп., №В-00000115 від 27.08.2022 на суму 314   580 грн 00 коп., №   В-00000117 від 30.08.2022 на суму 383   522 грн 24 коп., № 00000120 від   04.09.2022 на суму 236   354 грн 44 коп., №   00000136 від 07.09.2022 на   суму 492   200 грн 00 коп., № 00000164 від 16.09.2022 на суму 419   440 грн 00 коп., № 00000166 від 21.09.2022 на суму 256   286 грн 40 коп., №   В-00000176 від 28.09.2022 на суму 237   486 грн 50 коп., №   00000233 від   25.10.2022 на суму 74   975 грн 14 коп., №   В-00000235 від 03.11.2022 на   суму 383   797 грн 40 коп., №   В-00000279 від 18.11.2022 на суму 367   170   грн 78 коп., №   В-00000305 від 20.11.2022 на суму 476   150 грн 00   коп., №   В-00000306 від 22.11.2022 на суму 333   305 грн 00 коп., №   В-00000308 від 26.11.2022 на суму 449   400   грн 00 коп., №   В-00000349 від   21.12.2022 на суму 142   491 грн 90 коп.
Всього Кредитор здійснив поставку на користь Боржника товарів за видатковими накладними на загальну суму 8 067   311 грн 70 коп. 
3.2.          Також, окрім видаткових накладних, Кредитор надав на підтвердження реальності господарських взаємовідносин між сторонами товарно-транспортні накладні, а саме: № 20/07/1 від 20.07.2022, № 25/07/1 від   25.07.2022, №   30/07/1 від 30.07.2022, №10/08/6 від 10.08.2022, №15/08/4 від 15.08.2022, №18/08/1 від 18.08.2022, №22/08/2 від 22.08.2022, №26/08/4 від 24.08.2022, №26/08/7 від 26.08.2022, №30/08/6 від 30.08.2022, №04/09/4 від 04.09.2022, №07/09/5 від 07.09.2022, №16/09/2 від 16.09.2022, №21/09/3 від 21.09.2022, №28/09/9 від 28.09.2022, №25/10/6 від 25.10.2022, №03/11/12 від 03.11.2022, №18/11/7 від 18.11.2022, №20/11/1 від   20.11.2022, №22/11/10 від 22.11.2022, №26/11/6 від 26.11.2022, №   21/12/5 від 21.12.2022; виставленими рахунками на оплату товару, задекларованими сторонами податковими зобов`язаннями. 
3.3.          Кредитор надіслав претензію від 02.12.2024 на адресу Боржника, у якій зазначив про необхідність погашення заборгованості. Заявник вказав, що Боржник отримав претензію 12.12.2024, про що свідчить трекінг відстеження. Також у матеріалах справи містяться опис вкладення листа та лист.
Кредитор не долучив до претензії доказів, що підтверджують обставини пред`явленої вимоги (зокрема, видаткові накладні) та звернувся з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство 27.12.2024, до спливу строку, що надано право іншій стороні надати відповідь на претензію (до 10.01.2025 включно).
3.4.          Заперечуючи кредиторські вимоги, Боржник зазначив, що він не отримував дизельне паливо за зазначеними у заяві видатковими накладними, товарно-транспортні накладні діючим у 2022 році керівником Боржника не підписувалися, печатка товариства на зазначених документах не проставлялась.
3.5.          За обставин фальсифікації зі сторони посадових осіб Кредитора видаткових та товарно-транспортних накладних керівник товариства Боржника ОСОБА_1 подав заяву до Луцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про вчинення кримінального правопорушення.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення за частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Правоохоронні органи проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні №   1225030580000238 за фактом здійснення невстановленою особою за попередньою змовою із працівниками Кредитора умисної підробки документів, а саме видаткових та товаро-транспортних накладних за 2022 рік.
3.6.          16.01.2025 Боржник подав до Господарського суду Волинської області позовну заяву до Кредитора про визнання недійсними в судовому порядку угод купівлі-продажу, укладених спрощеним способом шляхом оформлення: видаткових накладних № В-00000033 від 20.07.2022 на суму 475   010 грн 45   коп., № В-00000034 від   25.07.2022 на суму 254   981 грн 00 коп., №   В-00000036 від 30.07.2022 на суму 336   001 грн 40 коп., №   00000062 від   10.08.2022 на суму 485   031 грн 00   коп., №   000000064 від 15.08.2022 на   суму 485   031 грн 00 коп., №   В-00000070 від 18.08.2022 на суму 459   993 грн 00 коп., №   В-00000022 від   22.08.2022 на суму 436   527 грн 90 коп., №   000000084 від 24.08.2022 на суму 252   996 грн 15 коп., № 00000113 від   26.08.2022 на суму 314   580 грн 00   коп., №В-00000115 від 27.08.2022 на   суму 314   580 грн 00 коп., №   В-00000117 від 30.08.2022 на суму 383   522 грн 24 коп., № 00000120 від   04.09.2022 на суму 236   354 грн 44 коп., №   00000136 від 07.09.2022 на   суму 492   200 грн 00 коп., № 00000164 від   16.09.2022 на суму 419   440 грн 00 коп., № 00000166 від 21.09.2022 на   суму 256   286 грн 40 коп., №   В-00000176 від 28.09.2022 на суму 237   486 грн 50 коп., №   00000233 від   25.10.2022 на суму 74   975 грн 14 коп., №   В-00000235 від 03.11.2022 на   суму 383   797 грн 40 коп., №   В-00000279 від   18.11.2022 на суму 367   170   грн 78 коп., №   В-00000305 від 20.11.2022 на   суму 476   150 грн 00   коп., №   В-00000306 від 22.11.2022 на суму 333   305 грн 00 коп., №   В-00000308 від 26.11.2022 на суму 449   400   грн 00 коп., №   В-00000349 від   21.12.2022 на суму 142   491 грн 90 коп.
3.7.          Боржник зауважив, що ним за звітні періоди липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, листопад 2022 року, грудень 2022 року за виписаними Кредитором податковими накладними виключено суми податку на додану вартість із складу податкового кредиту, що відображено у поданих товариством Боржника 07.01.2025 уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок.
3.8.          Ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.01.2025 відкрито провадження у справі № 903/75/25 за позовом Боржника до Кредитора про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених у спрощений спосіб.
3.9.          Під час подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Кредитор не надав доказів надсилання її копії разом із доданими додатками Боржнику. 
Представник Боржника ознайомився з матеріалами справи 08.01.2025. 
20.01.2025 через підсистему "Електронний Суд" від Боржника до суду першої інстанції надійшов відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство. 
Згідно з додатковими поясненнями Боржника (вх. 0187/199/25 від   28.01.2025) він здійснив коригування до податкових накладних та виключені суми податку на додану вартість із складу податкового кредиту, до проведення підготовчого засідання у цій справі. 
3.10.           11.02.2025 Боржник подав клопотання вх. №   678/25 про долучення до матеріалів цієї справи акта № 9609/07-02/41514375 від 03.04.2025 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ВЕНАГРО" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, при відображенні результатів здійснення господарських операцій з Кредитором у податковій звітності з ПДВ за період липень-грудень 2022, податковій звітності податку на прибуток за період 2022-2023 рік".
У цьому клопотанні Боржник зауважує, що цей доказ безпосередньо свідчить про безтоварність та нереальність здійснення господарських операцій між Боржником та Кредитором. Також Боржник зауважив, що оскільки документальна планова перевірка була призначена та проведена після ухвалення оскаржуваного судового рішення Господарським судом Волинської області, а стороні не було відомо під час розгляду в суді першої інстанції про обставини проведення Головним управлінням ДПС у Волинській області документальної позапланової виїзної перевірки, при цьому акт за результатами даної перевірки складено 03.04.2025, що в свою чергу вказує на неможливість подання Боржником доказу у справі до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 

4.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1.          19.05.2025 Кредитор подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від   16.04.2025 та ухвалу Господарського суду Волинської області від   03.02.2025, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1.          Згідно з аргументами Кредитора суди неправильно застосували частину другу статті 530, частину першої статті 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини третьої, шостої статті 222 Господарського кодексу України (далі - ГК України), так як суди дійшли хибного висновку, що строк виконання Боржником зобов`язань перед Кредитором не настав, та помилкового висновку, що звернення Кредитора із заявою мало місце до спливу строку, в межах якого Кредитор мав очікувати відповідь на претензію, тобто до 10.01.2025 включно, пославшись на висновки в судових рішеннях, які не є релевантними щодо порушеного спірного питання та суті розглядуваного спору.
5.2.          Згідно з аргументами Кредитора в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди застосували норми статей 34, 39 КУзПБ щодо стандартів доказування, подання доказів, визначення наявності спору про право, врахування добросовісності та зловживання сторін без урахування висновків щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом в постановах від 16.11.2023 у справі, № 910/2423/23, від 24.11.2021 у   справі № 910/16246/18, від 20.12.2021 у справі №911/3185/20, від   06.04.2023 у справі №902/560/20, від 02.02.2022 у справі №910/4918/21, від 10.11.2021 у справі №916/1101/21, від 10.08.2023 у справі №918/246/23 тощо.
5.3.          Згідно з аргументами Кредитора в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі також є положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 530 ЦК України та частин першої, шостої статті 222 ГК України щодо визначення строку (терміну) виконання зобов`язання як обов`язкової підстави звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

6.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1.          Боржник у відзиві на касаційну скаргу заперечив вимоги та обґрунтування, наведені в касаційній скарзі з підстав, загалом аналогічних мотивам в оскаржуваних судових рішеннях, наголосивши на тому, що Кредитор не вказав, чому протягом двох років до звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі про банкрутство він жодного разу не звертався до Боржника з вимогою погашення ймовірної на його думку суми заборгованості, не проводив звірки взаєморозрахунків та не вживав заходів стягнення заборгованості в судовому порядку; а відповідні висновки Верховного Суду, на які послався апеляційний суд, є належними та релевантними у цій справі.

7.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо критеріїв "спору про право" у справі про банкрутство 
7.1.          Предметом спору та розгляду у цій справі стали вимоги Кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника та підстави для відкриття цієї справи через заперечення Боржником факту наявності у нього тих зобов`язань перед Кредитором, за якими він заявив до Боржника грошові вимоги, визначені у відповідній заяві у цій справі. 
У зв`язку із цим Суд звертається до нормативного регулювання підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство та визначених законом критеріїв, за якими вимоги кредитора відносяться до таких, що свідчать про наявність спору про право, що підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
7.2.          Відповідно до преамбули КУзПБ цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За змістом положень статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ загальними правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:
- наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;
- відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;
- неналежність боржника до категорії оптового постачальника електричної енергії;
- незадоволення боржником до підготовчого засідання суду вимог кредитора (кредиторів) у повному обсязі.
Згідно зі статтею 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. 
7.3.          Отже, з урахуванням також положень КУзПБ: статті 1 (щодо визначення неплатоспроможності, особи кредитора, грошового зобов`язання, його складу), частини першої, другої статті 34 (щодо форми та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), частини першої статті 35, частин першої - п`ятої статті 39 (щодо порядку відкриття провадження у справі про банкрутство); завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності / відсутності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) приналежності боржника до категорії оптового постачальника електричної енергії; (4) обставин задоволення вимог кредитора (кредиторів) до проведення підготовчого засідання у справі.
Суд зауважує, що відсутність спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 13.08.2020 у справі №   910/4658/20.
Суд також враховує висновок Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 у справі №   905/2030/19, згідно з яким у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених КУзПБ для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Тож чинне законодавство, окрім добровільного погашення боржником кредиторської заборгованості, визначає два основних способи її погашення із застосуванням державного примусу: шляхом вирішення судом спору між кредитором та боржником про стягнення відповідної суми заборгованості в позовному порядку або шляхом задоволення відповідних вимог у межах провадження у справі про банкрутство.
7.4.          Відсутність спору про право у розумінні процедури банкрутства полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету), підстави виникнення, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.
Верховний Суд в постанові від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20 також зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
А тому суди повинні надавати оцінку наявності / відсутності спору про право саме у правовідносинах між боржником та ініціюючим кредитором, однак не іншими кредиторами, та за тими підставами, за якими заявлені грошові вимоги для відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки порядок розгляду судових справ у позовному провадженні (яке передбачає вирішення наявного спору про право з іншими кредиторами боржника та /або з ініціюючим кредитором, однак за інших матеріально-правових підстав, ніж заявлені грошові вимоги у справі про банкрутство) з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника врегульоване положеннями частини другої статті 7 КУзПБ.
7.5.          Одним із методів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є:
- дослідження господарським судом відзиву боржника, який надається до господарського суду та заявнику до дати проведення підготовчого засідання із зазначенням у відзиві, зокрема заперечень боржника щодо вимог заявника, доказів необґрунтованості вимог заявника (за наявності), інших відомостей, що мають значення для розгляду справи (частини перша, друга статті 36 КУзПБ);
- оцінка обґрунтованості як вимог заявника, так і викладених у відзиві боржника заперечень (частини перша, друга статті 39 цього Кодексу);
- заслуховування пояснень представників і заявника, і боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (частина друга статті 39 КУзПБ).
Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.
Водночас, відсутність обґрунтованих заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора (з наданням боржником на підтвердження цих заперечень відповідних доказів) може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право.
Наведені висновки сформульовані з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі N 910/4658/20 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі № 904/3074/20, від 15.10.2020 у справі №   922/1174/20).
При цьому у постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №   922/2503/20 висловлено також правову позицію про те, що заперечення (обґрунтовані) боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.
7.6.          Поряд з викладеним Суд зазначає про відмінності між вирішенням "спору про право" між кредитором та боржником у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ та вирішенням питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, так як існують процесуальні особливості здійснення кожного із таких проваджень. Основні відмінності між двома наведеними провадженнями полягають:
1.          у різних формах господарського судочинства: 
- позовне провадження для вирішення спору про право, пункт 2 частини першої статті 12 ГПК   України):
- у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ, для здійснення провадження у справі про банкрутство, зокрема у підготовчому засіданні (частина шоста статті 12 ГПК України, частина перша статті 2, статті 39 КУзПБ);
2.          у відмінних процесуальних строках здійснення кожного із таких проваджень: 
- 90 днів для вирішення спору про право у позовному провадженні, що є загальним процесуальним строком, визначеним законом та обумовленим наявністю передбачених законом окремих основних стадій розгляду такої справи: підготовче провадження, врегулювання спору за участю судді, розгляд справи по суті, кожна з яких має строк її проведення (частина третя статті 177, статті 183, 190, частини перша, друга статті 195, стаття 248 ГПК   України тощо), однак який може зазнавати змін за встановлених процесуальним законом підстав та умов;
- 14 днів для проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів (частина друга статті 35 КУзПБ);
3.          у відмінних процесуальних заходах /діях, які має право та може застосувати суд під час здійснення кожного із названих проваджень, оскільки, зокрема вчинення таких процесуальних дій як призначення експертизи, виклик свідків, залучення до участі інших учасників у справі задля оцінки їх прав і обов`язків щодо предмета спору, врегулювання спору за участю судді, зупинення провадження у справі тощо допускається лише у справах позовного провадження, однак не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, що зумовлено, зокрема і визначеним законом строком здійснення кожного із відповідних проваджень.
7.7.          У зв`язку з викладеним Суд доходить висновку, що встановлення між сторонами спору про право у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ відбувається як шляхом здійснення судом матеріально-правової оцінки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора до боржника (пункти 7.5, 7.6), так і шляхом визначення судом належної процесуальної форми судочинства (з урахуванням строків, процесуальних заходів / дій), застосування якої потребує суд та вимагається за процесуальним законом для дослідження та оцінки обґрунтованості заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника як підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство. 
Отже, якщо для дослідження та оцінки судом обґрунтованості таких вимог процесуальний закон вимагає та суд потребує тих процесуальних строків, заходів /дій та, відповідно, форми провадження, що відповідає виключно позовному провадженню, і без їх застосування суд позбавлений можливості дослідити, оцінити та встановити обґрунтованість заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника у справі, то є підстави для ствердження про існування між зазначеними учасниками спору про право у розумінні частини шостої статті 39 ГПК   України, що виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за відповідною заявою кредитора.
У наведених висновках Суд звертається до висновків Верховного Суду, сформульованих в постанові від 25.03.2025 у справі №   907/600/24.
7.8.           У доповнення до наведеного Суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Враховуючи положення статей 13, 73, 74 ГПК України щодо порядку розподілу між сторонами тягаря доказування у господарському процесі, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування простроченого непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 у справі №   911/2043/20 з посиланням на також на висновки Верховного Суду в постанові від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).
7.9.          Враховуючи викладене, а також встановлений судами не тільки факт заперечення Боржником заявлених Кредитором у заяві про відкриття провадження у цій справі про банкрутство грошових вимог з підстав відсутності (не виникнення) у Боржника з Кредитором відповідних правовідносин, відповідного зобов`язання перед Кредитором, а і зміст таких заперечень, а також поведінку у цій справі як Боржника, а саме: 
-          невизнання ним та заперечення згідно з відзивом на заяву Кредитора факту поставки та отримання від Кредитора дизельного палива згідно з переліченими видатковими накладними на суму 8 067   311 грн 70 коп. (пункт 3.4);
-          звернення у зв`язку з цим до суду із позовом про визнання недійсними угод купівлі-продажу, укладених між сторонами спрощеним способом шляхом оформлення видаткових накладних, з відкриттям за таким позовом ухвалою провадження у справі № 903/75/25 (пункти 3.6, 3.8); 
-          звернення керівника Боржника до органів поліції про вчинення кримінального правопорушення за фактом фальсифікації зі сторони посадових осіб Кредитора видаткових та товарно-транспортних накладних, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення та проводиться розслідування у кримінальному провадженні №   1225030580000238 (пункт 3.5), 
-          здійснення Боржником самостійного коригування до податкових накладних по сумі податкового кредиту шляхом відображення у поданих Боржником 07.01.2025 (до проведення підготовчого засідання у цій справі) уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок (пункти 2.1, 3.7, 3.9);
а також поведінку Кредитора, який :
-          надіслав Боржнику щодо його зобов`язань за 2022 рік претензію у грудні 2024 року, однак без долучення до претензії доказів, що підтверджують обставини пред`явленої вимоги (зокрема, видаткові накладні) (пункт 3.3);
-           звернувся із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство 27.12.2024, до спливу встановленого законом строку, у межах якого інша сторона за законом має право надати відповідь на претензію (частина шоста статті 222 ГК України, чинного на дату направлення претензії) (пункти 1.1, 3.3);
-           не надав під час подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство доказів надсилання її копії Боржнику разом із доданими додатками, що зумовило ознайомлення представника Боржника з матеріалами справи 08.01.2025 та відповідну його подальшу поведінку, зокрема щодо звернення до суду за вирішенням з Кредитором спору про право вже після звернення Кредитора із заявою про відкриття провадження у цій справі (пункти 3, 6, 3.8, 3.9); 
Суд дійшов висновку про існування між сторонами спору про право, через наявність якого суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку в оскаржуваних рішеннях про відсутність підстав для відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора. 
7.10.           Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункти 5.1- 5.3), зокрема як щодо хибності висновку судів, що строк виконання Боржником зобов`язань перед Кредитором не настав (пункт 5.1) так і щодо необхідності формулювання у цій справі висновку про застосування частини другої статті 530 ЦК України та частин першої, шостої статті 222 ГК України щодо визначення строку (терміну) виконання зобов`язання як обов`язкової підстави звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (пункт 5.3), оскільки: 
-          висновок щодо спору про право між сторонами у цій справі, зокрема і через заперечення Боржником зобов`язання відповідно до заявлених Кредитором вимог, є самостійною та достатньою підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство за правилами частини шостої статті 39 КУзПБ;
-          у зв`язку із відкриттям позовного провадження у спорі між сторонами у справі № 903/75/25 (пункт 3.8) суд саме у межах такої справи буде досліджувати, чи настав строк виконання зобов`язання, у зв`язку з чим відсутня необхідність формулювання відповідного висновку у цій справі.
7.11.           А тому Суд погоджується з висновками судів про відмову у відкритті провадження у цій справі про банкрутство.
Тож аргументи скаржника щодо наявності підстав для відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора та необґрунтованості заперечень Боржника не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.
7.12.           Отже висновки судів першої і апеляційної інстанцій, викладені в оскаржуваних судових рішеннях, зроблені відповідно до норм законодавства та відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин, а заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК   України, не знайшли свого підтвердження. У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК   України оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані. 
7.13.           Дійшовши висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання ним касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК   України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" залишити без задоволення.
2.          Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від   16.04.2025 та ухвалу Господарського суду Волинської області від   03.02.2025 у справі   №   903/1067/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О.В. Васьковський
Судді                                                                                В. Г.   Пєсков
                                                                                          В. Я. Погребняк