УХВАЛА

10 листопада 2025 року 
м. Київ

cправа №  904/3610/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області
від 16.10.2024,
на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області
від 30.10.2024
у складі судді Бажанової Ю. А. та 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Кощеєв І. М., Дармін М. О., Чус О. В.
від 08.10.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС"
про стягнення 329 017,01 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна у розмірі 329 017,01 грн та витрат по сплаті судового збору. 

Позов обґрунтований неналежним виконанням умов договору оренди нерухомого майна № 244/21 від 25.11.2021 в частині оплати орендної плати за травень 2024 року. 

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2024 у справі № 904/3610/24 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва" 329 017,01 грн заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 244/21 від 25.11.2021 та 4 935,26 грн витрат зі сплати судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 у справі № 904/3610/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Дніпропетровського науково-дослідного інституту будівельного виробництва" 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою від 08.10.2025 Центральний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2024 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 у справі № 904/3610/24.

20 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2024, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025 у справі № 904/3610/24.

Перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС", Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

Предметом спору у цій справі є стягнення 329 017,01 грн, що менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату подання позову (1 514 000,00 грн).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

З касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" вбачається, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2024, додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025 у справі № 904/3610/24 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Водночас в касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" не вказано про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі, ціна позову в якій не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, й, відповідно, не обґрунтовано їх належним чином.

Суд звертає увагу, що саме пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Pelevin v. Ukraine", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ashingdane v. the United Kingdom").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 справа "Lavages Prestations Services v. France" вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судові рішення у справі, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відсутність випадків/обґрунтувань, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 904/3610/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2024, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У зв`язку із відмовою у відкритті касаційного провадження у справі № 904/3610/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2024, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025, Суд не розглядає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" про зупинення виконання судового рішення, яка надійшла на адресу Суду 27.10.2025.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 904/3610/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ЕСТЕЙТС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2024, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                      Н. М. Губенко

Судді                                                                                                  Г. О. Вронська

                                                                                                                   І. Д. Кондратова