ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа № 910/5237/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мамалуй О.О. - головуючий, Кібенко О.Р., Кролевець О.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Алд Інжиніринг та будівництво"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025
у складі колегії суддів: Тищенко О.В. - головуючий, Гончаров С.А.,                              Кравчук Г.А.
у справі № 910/5237/25
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Алд Інжиніринг та будівництво"
до товариства з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс"
про стягнення 10 564  929 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та обставини справи, які передували ухваленню оскаржуваного рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво» звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» про стягнення 10  564  928,98 грн., з яких 5  773  246,66 грн - сума основної заборгованості за договором поставки №07/2021/245 від 15.09.2021, 20 404,08 грн - три відсотки річних від простроченої суми, 4 771  278,24 грн - неустойки. 

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №07/2021/245 від 15.09.2021 щодо поставки товару.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2025 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/5237/25 за правилами загального позовного провадження.

23.05.2025 через систему Електронний суд до господарського суду міста Києва від відповідача надійшла зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво» про визнання зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» за договором поставки №07/2021/245 від 15.09.2021 частково виконаними на суму 3 794 283,77 грн.; стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво» понесених на теперішній час збитків, що спричинені неналежним виконанням договору поставки №07/2021/245 від 15.09.2021 в розмірі 12  304  907,09 грн. Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» просило поновити пропущений з поважних причин строк для подання зустрічного позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.05.2025 у справі №910/5237/25 зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Алд Інжиніринг та будівництво» про стягнення 12  304  907,09 грн з доданими до неї документами повернуто заявнику.

В обґрунтування зазначеної ухвали суд першої інстанції зазначив, що відзив на позовну заяву мав бути поданий у строк до 13.05.2025 (включно), відповідно, строк для подання зустрічного позову також до 13.05.2025. Проте, зустрічна позовна заява подана до суду лише 23.05.2025, тобто з пропуском встановленого строку на подання цієї заяви, при цьому, клопотання про поновлення встановленого процесуального строку не підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з поданого до суду наказу на час відпустки керівника товариства було призначено особу, яка виконувала обов`язки керівника, а отже могла надати розпорядження адвокату на підготовку зустрічного позову. Крім того, встановлений судом строк подачі відзиву сплив після закінчення відпустки керівника товариства.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» звернулося до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Короткий зміст оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду і мотиви її ухвалення

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2025 про повернення зустрічної позовної заяви у справі №910/5237/25 скасовано, матеріали оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 29.05.2025 про повернення зустрічної позовної заяви у справі №910/5237/25 повернуто до господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо її прийняття.

Постанова мотивована тим, що відмовляючи у поновленні строку на подання зустрічного позову та повертаючи зустрічний позов, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення клопотання про поновлення строку. 

Господарський суд апеляційної інстанції зазначив, при вирішенні клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви, місцевий господарський суд, якщо вважав, що викладені доводи в обґрунтування такої заяви є необґрунтованими, мав право визнати такі доводи необґрунтованими та надати час заявнику чи продовжити процесуальний строк для подання іншого клопотання про поновлення строку з наведенням інших підстав для його поновлення.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що повертаючи зустрічну позовну заяву та відмовляючи у поновленні процесуального строку на її подання, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алд Інжиніринг та будівництво" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025, в якій просить постанову скасувати, а ухвалу господарського суду від 29.05.2025 у даній справі залишити в силі. 

Скаржник посилається на викладений в ухвалі Верховного Суду від 27.03.2023 у справі №910/3600/22 висновок, за яким не передбачається можливості поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову, зважаючи що ст. 180 ГПК України є спеціальною нормою. Також посилається на постанову Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16 та вказує, що Суд має уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом. 

На думку скаржника, товариство з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» пропустило строк на подання зустрічної позовної заяви, тому його зустрічна позовна заява була законно повернута господарським судом міста Києва ухвалою від 29.05.2025  на підставі частин 1, 6 ст. 180 ГПК України.

Стверджує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах, а саме чи може бути поновлений процесуальний строк на підставі загальної норми ст. 119 ГПК України для прийняття до розгляду судом першої інстанції зустрічного позову з причини пропуску строку для його подання через відпустку керівника підприємства, яким пропущений процесуальний строк.

Скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції ст. 180 ГПК України, оскільки апеляційний суд визнав можливість поновлення строку подання зустрічного позову, що суперечить імперативній нормі ст. 180 ГПК України, яка не передбачає поновлення строку. Суд апеляційної інстанції, на думку скаржника,  вийшов за межі процесуальної компетенції, застосувавши загальні норми, а не спеціальні. Також вважає, що було порушено ст. 236, ст. 86 ГПК України щодо постановлення обґрунтованого рішення та всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього
дослідження наявних доказів. Судом не в повному обсязі досліджено питання про поважність причин пропуску процесуального строку. 

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс» заперечує проти її доводів та просить закрити касаційне провадження за вказаною скаргою або залишити її без задоволення.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та господарського суду апеляційної інстанції

Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зазначає про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з норм статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами.

У пункті 3 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив право відповідача подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Такий строк встановлений у частині першій статті 180 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до частини восьмої статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, суд встановлює строк для подачі відзиву на позов в межах граничного строку - 15 днів з дня вручення ухвали.

Згідно з частиною першою статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі.

Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії. Подібна правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема у постановах від 22 серпня 2025 року у справі № 918/289/25, від 27 серпня 2025 року у справі № 927/50/25.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2025, якою було відкрито провадження у справі, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Місцевий господарський суд встановив, що згідно Повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету, ухвала господарського суду міста Києва від 28.04.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 28.04.2025 о 15:32 год.

Встановивши дату отримання відповідачем зазначеної ухвали суду, місцевий господарський суд, керуючись наведеними вище нормами процесуального права, правильно встановив, що граничною датою, до якої відповідач мав право подати зустрічний позов, було 13.05.2025.

Однак, зустрічна позовна заява подана до суду лише 23.05.2025, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, пропущений учасником процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за умови звернення учасника із заявою про поновлення такого строку, в якій він має навести причини пропуску строку, а суд оцінити наведені заявником причини на предмет їх поважності.

Місцевий господарський суд відмовляючи в задоволені клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви виходив з того, що як вбачається з поданого суду наказу на час відпустки керівника товариства було призначено особу, яка виконувала обов`язки керівника, а отже могла надати розпорядження адвокату на підготовку зустрічного позову. Крім того, встановлений судом строк подачі відзиву сплив після закінчення відпустки керівника товариства.

Встановивши те, що із зустрічним позовом відповідач звернувся до суду з пропуском строку, встановленого для подання відзиву та відповідно зустрічного позову, суд першої інстанції правильно керувався положеннями частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України та обґрунтовано повернув зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФЗ Солюшіонс».

Натомість суд апеляційної інстанції безпідставно скасував ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2025 про повернення зустрічної позовної заяви у справі №910/5237/25.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції в обґрунтування скасування ухвали господарського суду про повернення зустрічної позовної заяви у цій справі послався, зокрема на те, що зустрічний позов був поданий відповідачем на стадії підготовчого провадження, питання про прийняття якого вирішується судом відповідно до пункту 4 частини другої статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні.
Однак, Верховний Суд зазначає про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно послався на положення пункту 4 частини другої статті 182 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ця норма процесуального права не визначає строків подання зустрічного позову, а стосується виключно вирішення судом питання про прийняття зустрічного позову.

Апеляційний господарський суд виходив із того, що генеральний директор відповідача перебувала у відпустці з 28.04.2025 по 07.05.2025 і на період її відсутності покладено виконання обов`язків генерального директора на Бебка Сергія, заступника генерального директора із збуту. При цьому, Бебка Сергія, заступника генерального директора із збуту не було уповноважено для використання КЕП, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Верховний Суд звертає увагу, що наведені обставини відносяться до організаційних питань внутрішньої діяльності товариства, мають суб`єктивний для нього характер і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання зустрічної позовної заяви у встановлений законом строк.

Безпідставними є також і висновки суду апеляційної інстанції про те, що місцевий господарський суд якщо вважав, що викладені доводи в обґрунтування такої заяви є необґрунтованими, мав право визнати такі доводи необґрунтованими та надати час заявнику чи продовжити процесуальний строк для подання іншого клопотання про поновлення строку з наведенням інших підстав для його поновлення.

Суд звертає увагу, що наслідки порушення відповідачем вимог частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України в частині строку пред`явлення зустрічного позову визначені частиною шостою статті 180 названого Кодексу, а саме: зустрічна позовна заява у такому випадку підлягає поверненню скаржнику. Залишення зустрічного позову без руху за таких обставин положеннями господарського процесуального кодексу України не передбачено. Такі висновки Верховного Суду викладені у постановах від 11 липня 2023 року у справі № 922/1769/22 та від 27 серпня 2025 року у справі №927/50/25

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що вказані висновки суду апеляційної інстанції не підкріплені жодною нормою процесуального права.

Також Верховний Суд враховує те, що відповідач, зустрічний позов якого повернуто судом у зв`язку з пропуском строку на його подання, не позбавлений права на звернення до суду з окремим позовом у загальному порядку.

З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

З огляду на наведені норми процесуального права, виходячи з повноважень суду касаційної інстанції, враховуючи обґрунтованість доводів касаційної скарги та встановлені судом касаційної інстанції обставини порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної постанови, Верховний Суд вважає за необхідне скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі №910/5237/25, а ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2025 у цій справі залишити в силі.

Враховуючи, що постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а ухвала місцевого господарського суду залишається в силі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, визначеними у статті 129 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок з відшкодування понесених скаржником (позивачем у цій справі) судових витрат за розгляд справи у суді касаційної інстанції покладається на відповідача.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Алд Інжиніринг та будівництво" задовольнити.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі №910/5237/25 скасувати. 

Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2025 у справі №910/5237/25 залишити в силі.

Стягнути товариству з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс" (ЄДРПОУ 39802167, м. Київ, вул. Інститутська, будинок 16, офіс 1/2, 01021) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алд Інжиніринг та будівництво" (ЄДРПОУ 43173964, м. Запоріжжя, Південне шосе, 78а, 69008) 2  422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 копійок судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 О. О. Мамалуй

Судді                                                                                                     О. Р. Кібенко

                                                                                                              О.А. Кролевець