УХВАЛА

25 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  913/496/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк», скаржник)
на додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 27.03.2025
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2025
у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк»
до:
1) Фермерського господарства «Криничне»;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва»;
3) ОСОБА_1 ;
4) ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Фонду розвитку підприємництва
про стягнення 19 523 572,61 грн, 
ВСТАНОВИВ:
АТ «ОТП Банк» 18.09.2025 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, додаткове рішенням господарського суду Луганської області від 27.03.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2025 у справі №913/496/24 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким повністю відмовити в задоволені заяв відповідачів у покладені витрат на професійну правничу допомогу на АТ «ОТП БАНК» (зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 0,00 грн). Крім того, у касаційній скарзі скаржник заявив клопотання у якому просить зупинити виконання додаткового рішення господарського суду Луганської області від 27.03.2025 у цій справі до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2025 для розгляду касаційної скарги у справі №913/496/24 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Власова   Ю.Л.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
АТ «ОТП Банк» у касаційній скарзі вважає, оскаржувані судові рішення необґрунтованими та незаконними, зокрема, такими, що прийняті з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (приписи статей 126, 129 ГПК України) та посилаючись на пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК зазначає:
на неврахуванні висновків Верховного Суду в викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 (щодо відповідності критерію реальності надання правничої допомоги, з огляду на сумнів щодо їх дійсності та необхідності і фактично неможливості їх подвійного здійснення) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність); 
на відсутності правової позиції Верховного Суду щодо розподілу витрат на правничу допомогу понесених відповідачем(чами) при задоволені позову (на користь позивача) не на всю суму позовних вимог.
З огляду на викладене касаційна скарга АТ «ОТП Банк» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.
Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження постанови у цій справі ураховуючи дату складання її повного тексту.
Щодо клопотання про зупинення виконання рішення АТ «ОТП БАНК», яке мотивовано тим, що скаржник зауважує, що без зупинення виконання додаткового рішення захист прав позивача може бути утрудненим або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат через недобросовісну поведінку відповідачів як щодо виконання основного зобов`язання так і тим, що відповідачі - юридичні особи зареєстровані на тимчасово окупованій території, а фізичні особи не проживають за зареєстрованими місцями проживання, що значно ускладнить поворот виконання рішення суду у разі задоволення касаційної скарги.
З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.
Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.
Клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.
Заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/94/19).
Верховний Суд виходить з того, що сумніви скаржника щодо дотримання судом попередньої інстанції норм права під час постановлення оскарженого судового рішення покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цього рішення судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.
Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.
Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.
У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.
При цьому Верховний Суд виходить з того, що навіть саме по собі проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 129-1 Конституції України, стаття 326 ГПК України).
Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.
Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.
Оцінюючи клопотання, Суд зазначає, що саме по собі твердження скаржника, що судові рішення прийнятті з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення.
За змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. За наведеного Суд відхиляє доводи щодо місця реєстрації та місцезнаходження відповідачів, як безумовну підставу щодо зупинення виконання судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).
Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).
Суд враховує, що у заяві скаржника про зупинення виконання судового рішення не наведені аргументовані та обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення його виконання та не підтверджені поданими доказами. При цьому Суд виходить з того, що твердження є декларативними припущеннями, не є такими, що є підставою для зупинення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення виконання оскаржуваного судового рішення та не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення, оскільки аргументовано не свідчать про таку необхідність, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо воно буде скасовано.
Враховуючи викладене, зупинення виконання судових рішень в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, в задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, які не є очевидно неприйнятними, письмову форму матеріалів справи №913/496/24, з огляду на технічний стан функціонування та наповнення Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи на момент прийняття ухвали, Суд доходить висновку про необхідність витребування матеріалів справи.  
Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 294, 314, 332 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Відкрити касаційне провадження у справі №913/496/24 за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 27.03.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2025.
2. Призначити розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 21 жовтня 2025 року о  12:20  у приміщенні суду за адресою: м.   Київ, вул.   О.   Копиленка, 6, кімн. №302.
3. Інші учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 11 жовтня 2025 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду шляхом надсилання / подання процесуальних документів через Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремих підсистем (модулів), що забезпечує обмін документами. Реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) не позбавляє права на подання документів у паперовій формі. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення. 
4. Відмовити Акціонерному товариству «ОТП Банк» у задоволенні клопотання про зупинення виконання додаткового рішення Господарського суду Луганської області від 27.03.2025 у справі №913/496/24 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Суд роз`яснює, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду враховуючи наявність у Суду технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції та/або з урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
6. Витребувати матеріали справи №913/496/24 Господарського суду Луганської області за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до: 1) Фермерського господарства «Криничне»; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва»; 3) ОСОБА_1 ; 4) ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Фонду розвитку підприємництва про стягнення 19 523 572,61 грн.
7. Копії ухвали надіслати до Господарського суду Луганської області та Східного апеляційного господарського суду для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова
Суддя                                                                                          І. Бенедисюк
Суддя                                                                                          Ю. Власов