ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/14820/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:  
Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Кролевець О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства юстиції України
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 (головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.) про зупинення провадження
у справі №910/14820/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-фінансова фірма "Сантис" 
до  Міністерства юстиції України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
1.Компанії "Smart Investments (CY) Ltd",
2. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірнової Алли Сергіївни,
3. ОСОБА_1 ,
4. ОСОБА_2 ,
5. ОСОБА_3 ,
6. ОСОБА_4 ,
7. ОСОБА_5 ,
8. ОСОБА_6 ,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Служби безпеки України,
про визнання незаконним та скасування в частині наказу, скасування реєстраційної дії, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи та оскаржуваних судових рішень

1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-фінансова фірма "Сантис" (далі також - ТОВ "ТФФ "Сантис") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України про:
- визнання наказу Міністерства юстиції України №1562/5 від 02.05.2023 "Про задоволення скарги" незаконним та скасування в частині пункту 2 щодо скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 06.01.2023 №1000741070031002785 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо ТОВ "ТФФ "Сантис", проведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Аллою Сергіївною та пункту 6 в частині виконання вказаного пункту 2 наказу;
- скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 02.05.2023 №1000749950033002785 "Скасування реєстраційної дії", проведеної    ОСОБА_7 , Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України щодо ТОВ "ТФФ "Сантис";
- зобов`язання Міністерства юстиції України поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" від 06.01.2023 №1000741070031002785 "Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника" щодо ТОВ "ТФФ "Сантис", проведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Аллою Сергіївною.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Міністерством юстиції України процедури та строків прийняття оскаржуваного рішення.
3.          Господарський суд міста Києва рішенням від 25.11.2024 у справі №910/14820/23 у задоволенні позову ТОВ "ТФФ "Сантис" відмовив.
4.          Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "ТФФ "Сантис" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14820/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
5.          Не погодившись з ухваленим рішенням, Служба безпеки України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила задовольнити апеляційну скаргу Служби безпеки України на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/140820/23 та змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення, виклавши її в редакції апеляційної скарги.
6.          Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.09.2025 клопотання ТОВ "ТФФ "Сантис" про зупинення апеляційного провадження у справі №910/14820/23 задовольнив. Зупинив апеляційне провадження за апеляційними скаргами ТОВ "ТФФ "Сантис" та Служби безпеки України на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2024 у справі №910/14820/23 до закінчення перегляду судовою палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/10897/24.
7.          Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Верховний Суд ухвалою від 06.08.2025 прийняв справу №910/10897/24 з розгляду касаційної скарги Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 до провадження судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Підставою для передачі справи №910/10897/24 з розгляду касаційної скарги Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 до провадження судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду стала необхідність формування єдиної правозастосовчої практики стосовно застосування частини тринадцятої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у такій категорії спорів. З огляду на викладене апеляційний суд зазначив, що сформований висновок Корпоративної Палати щодо юрисдикції подібних спорів має вирішальне значення для розгляду даної справи та має бути врахований судом апеляційної інстанції з метою дотримання принципу правової визначеності та єдності судової практики.
8.          Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
9.          Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні клопотання ТОВ "ТФФ "Сантис" про зупинення провадження у справі №910/14820/23 відмовити, а справу направити для продовження розгляду Північному апеляційному господарському суду.
10.          Скаржник підставою касаційного оскарження зазначає порушення апеляційним судом приписів пункту 7 частини першої статті 228 ГПК.
11.          Скаржник вважає, що:
- при постановленні оскаржуваної ухвали апеляційним судом не було враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30.01.2020 у справі №826/5968/17, від 04.02.2020 у справі №910/7781/19, від 12.02.2020 у справі №1840/3241/18, від 17.02.2021 у №821/669/17, де встановлено, що спір стосовно визнання протиправними наказів Мін`юсту, якими скасовані реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін про право власності на спірне нерухоме майно, безпосередньо пов`язаний із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо відповідного майна. Такий спір має приватноправовий характер і має вирішуватися за правилами цивільного чи господарського судочинства;
- у справі №910/10897/24 суд визнав спір публічно-правовим, оскільки він виник із реалізації владних управлінських повноважень державних органів, а не з корпоративних відносин між суб`єктами господарювання. Попри це, справа була передана на розгляд палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка спеціалізується на корпоративних спорах;
- аналіз положень статті 302 ГПК свідчить, що саме Велика Палата Верховного Суду мала б розглядати цей спір. По-перше, у справі наявна колізія судової практики щодо юрисдикційності подібних спорів - частина рішень відносить їх до адміністративних судів, інші - до господарських. Це утворює виключну правову проблему, що відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК є підставою для передачі справи до Великої Палати з метою формування єдиної правозастосовної практики;
- ухвала про зупинення апеляційного провадження є необґрунтованою, суперечить вимогам процесуального закону та порушує право учасників справи на розгляд їхніх скарг у розумний строк. З огляду на це ухвала Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі 910/14820/23 має бути скасована, а справа - розглянута по суті;
- на сьогодні також сформувалася усталена практика Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що такі спори мають розглядатися господарськими судами (постанови від 14.08.2019 у справі №826/15468/17, від 06.02.2020 у справі №640/20032/18, від 21.12.2020 у справі № 640/12435/19, від 08.07.2021 у справі №640/6595/20);
- підстави позову у справі №910/14820/23 мають суттєві відмінності від підстав позову у справі №910/10897/24, які охоплюють значно ширше коло спірних правовідносин. Підстави позову у цій справі стосуються виключно процедурних порушень під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у той час як підстави позову у справі №910/10897/24 охоплюють також правовідносини, пов`язані із застосуванням санкційного законодавства, а також вирішення питання про право власності, зокрема, в частині нібито втручання у корпоративні права з боку Міністерства юстиції України тощо;
- апеляційний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження, дійшов помилкового висновку про подібність правовідносин у справі №910/14820/23 та справі №910/10897/24, що, у свою чергу, унеможливлювало застосування цим судом положень пункту 7 частини першої статті 228 ГПК.
12.          Служба безпеки України подала відзиву на касаційну скаргу, в якому просить задовольнити касаційну скаргу Міністерства юстиції України, скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 про зупинення провадження у справі № 910/14820/23 та направити справу для продовження розгляду.
13.          Служба безпеки України погоджується з доводами скаржника про те, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, а також, що правовідносини у цій господарській справі та у справі №910/10897/24 не є подібними, що виключає можливість застосування судом статті 228 ГПК.
14.          Позиція Верховного Суду
15.          Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
16.          Під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційний господарський суд керувався положеннями пункту 7 частини першої статті 228 ГПК.
17.          Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
18.          Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
19.          Верховний Суд виходить з того, що така підстава для зупинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 228 ГПК) застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Велика Палата Верховного Суду, об`єднана палата або палата, висловиться, а відтак у судовому рішенні міститиметься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати, і вказана норма є застосовчою і у даній справі.
20.          Отже, за змістом вказаної норми зупинення провадження у справі з цієї підстави є правом, а не обов`язком суду. Таке право може бути реалізовано за наявності двох умов: 1) правовідносини є подібними; 2) палата, об`єднана палата, Велика Палата Верховного Суду, здійснює перегляд справи (аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 31.01.2022 у справі №910/22748/16, від 13.01.2023 у справі №911/3023/19, від 20.11.2023 у справі №910/14224/20, від 18.11.2024 у справі №907/1115/23, від 22.01.2025 у справі №910/8568/23).
21.          У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
22.          При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис необхідно визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів.
23.          З поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
24.          У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності необхідно насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
25.          Колегія суддів вважає, що справа №910/14820/23 та справа №910/10897/24 є подібними з урахуванням критеріїв подібності, визначених у пунктах 39, 96, 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, оскільки обидві наведені справи стосуються оскарження наказів Мінюсту, якими було скасовано реєстраційні дії у зв`язку з порушенням, за висновком Мінюсту, вимог санкційного законодавства.
26.          Підставою для передачі справи №910/10897/24 з розгляду касаційної скарги Мінюсту на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 до провадження судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду стала необхідність формування єдиної правозастосовчої практики стосовно застосування частини тринадцятої статті 20 ГПК у такій категорії спорів.
27.          Відповідно, апеляційний суд правильно зазначив, що сформований висновок судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо того чи відноситься вирішення переданої справи до юрисдикції господарських судів, має вирішальне значення для розгляду справи №910/14820/23 та має бути врахований судом апеляційної інстанції з метою дотримання принципу правової визначеності та єдності судової практики.
28.          Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування пункту 7 частини першої статті 228 ГПК.
29.          Доводи скаржника про наявність відмінностей в обґрунтуванні позовних вимог не спростовують висновків апеляційного суду про подібність порівнюваних правовідносин за їх основними елементами (суб`єктами, об`єктами та юридичним змістом). Крім того, доводи скаржника про те, що підстави позову у цій справі стосуються виключно процедурних порушень, однак не охоплюють правовідносини, пов`язані із застосуванням санкційного законодавства, спростовуються матеріалами справи та змістом рішення суду першої інстанції, відповідно до яких позивач серед підстав для скасування наказу Міністерства юстиції України №1562/5 від 02.05.2023 вказує, зокрема, що вид застосованих санкцій не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить як Закону України "Про санкції", так і Указу Президента України №820/2022 від 01.12.2022, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 01.12.2022 "Про окремі аспекти діяльності релігійних організацій в Україні і застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", за яким застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заході (санкції); по відношенню до позивача та/або його власника (засновника) будь-які обмеження та/або санкції не застосовувались. 
30.          Доводи касаційної скарги про те, що: 
1) на сьогодні сформувалася усталена практика Верховного Суду щодо вирішення подібних спорів, а тому відсутні підстави для визначення юрисдикції судів щодо їх розгляду; 
2) для вирішення питання щодо юрисдикції розгляду таких спорів справа №910/10897/24 мала бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а не судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду; 
Суд відхиляє, оскільки такі доводи стосуються незгоди з ухвалою Верховного Суду від 29.07.2025 про передачу справи №910/10897/24 на розгляд судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, а також виходять за межі перевірки судом касаційної інстанції правильного застосування апеляційним судом статті 228 ГПК у справі №910/14820/23.
31.          З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку про те, що доводи скаржника про порушення апеляційним судом приписів статті 228 ГПК не підтвердилися.
32.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат
33.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
34.          Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК).
35.          Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги.
36.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2.Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 у справі №910/14820/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         С.В. Бакуліна

Судді                                                                                   О.Р. Кібенко

                                                                                          О.А. Кролевець