ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року 

м. Київ

cправа №  911/3247/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.
секретаря судового засідання - Дерлі І.І.
за участю представників сторін:
позивача - Дем`янова К.О.
відповідача - Нестеченко Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 (у складі колегії суддів: Скрипчук О.С. (головуючий), Кравчук Н.М., Матущака О.І.)
та рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 (суддя Матвіїв  Р.І.)
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантстройінвест"
про стягнення 3  420  732,62 грн,

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст та підстави позовних вимог
1.1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі - АТ "Укртрансгаз", Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантстройінвест" (надалі - ТОВ  "Гарантстройінвест", Відповідач) про стягнення 3  420  732,62 грн (1  919   412,62 грн пені та 1  501  320,00 грн штрафу).
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем строків виконання договору підряду від 01.06.2023 №  2306000005 (надалі - договір підряду).
1.3. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги з підстав наявності форс-мажорних обставин, пов`язаних з воєнним станом в Україні та мобілізацією працівників, звернувся з клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі №  911/3247/24, з огляду на доведеність порушення Відповідачем строків виконання договору підряду, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ТОВ  "Гарантстройінвест" на користь АТ "Укртрансгаз" 2  052  439,58 грн, з яких 1  151  647,58 грн становить пеня і 900  792,00 грн штраф.
Разом з тим, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 40 %, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 1 368 293,04 грн штрафних санкцій.
Мотивуючи наявність підстав для зменшення розміру нарахованих санкцій, суд першої інстанції врахував, що:
- Відповідач не припинив виконання робіт, продовжував їх здійснювати, хоча і з відхиленням від погодженого графіка;
- Позивач не заявляв про відмову від договору підряду, не довів факту понесення збитків чи виникнення додаткових зобов`язань перед іншими особами, не висловлював заперечень проти виконання робіт за межами строку дії такого договору та фактично приймав результати робіт, що підтверджується підписаними актами;
- зменшення штрафних санкцій відповідає забезпеченню балансу інтересів сторін.
2.2. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 у справі №  911/3247/24 рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 залишено без змін. Колегія суддів погодилася з висновками місцевого суду щодо доведеності порушення Відповідачем строків виконання договору підряду, а також щодо наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з установлених обставин та оцінки доказів у їх сукупності.
3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
3.1. При зверненні з касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі №  911/3247/24 в частині відмови у задоволенні позову, прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
3.2. В обґрунтування касаційної скарги Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, без урахування висновків щодо застосування даних норм, викладених у постановах Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №  903/602/24, від 19.01.2024 у справі №  911/2269/22, від 16.10.2018 у справі №  910/22964/17, від 02.07.2019 у справі №925/1641/17, від 04.02.2020 у справі №  918/116/19, від 24.05.2022 у справі №  910/10675/21.
Скаржник наголошує, що неустойка стягується незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, лише через саме встановлення неустойки законом або договором. Наявність чи відсутність у кредитора збитків, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виникли, не беруться до уваги при вирішенні спору про стягнення з боржника суми неустойки. За позицією Позивача, відсутність у суду першої інстанції інформації про настання негативних наслідків внаслідок порушення ТОВ "Гарантстройінвест" строку виконання робіт, не може бути правовою підставою (обставиною) з якою законодавець пов`язує реалізацію судом права на зменшення суми штрафних санкцій.
При цьому АТ "Укртрансгаз" посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №  83 АТ "Укртрансгаз" віднесено до підприємств, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Скаржник наголошує, що його діяльність полягає у забезпеченні населення та промислових підприємств України природним газом шляхом його зберігання в підземних сховищах газу, а відтак своєчасне та належне виконання умов договору підряду безпосередньо впливає на можливість виконання таких завдань.
Невиконання чи неналежне виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, на думку Позивача, поставило його у невигідне становище та порушило умови договору підряду, значення якого для АТ "Укртрансгаз" особливо зростає в умовах дії воєнного стану. Використання результатів робіт, отриманих за договором, не має для Позивача комерційної вигоди як такої, а спрямоване на забезпечення сталої та безперебійної роботи підземних сховищ газу України, що є складовою виконання державних завдань у сфері зберігання природного газу.
3.3. Ухвалою Суду від 15.09.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі №  911/3247/24 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
3.4. 13.10.2025 ТОВ "Гарантстройінвест" подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило про необґрунтованість доводів скаржника та просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, залишивши оскаржувані судові рішення без змін.
4. Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
4.1. 01.06.2023 між сторонами укладено договір будівельного підряду, відповідно до якого ТОВ "Гарантстройінвест", як підрядник, зобов`язалось виконати для АТ  "Укртрансгаз", як замовника, будівництво котельні бази ремонтно-механічної служби с. Пукеничі Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг (Будівельні роботи та поточний ремонт).
4.2. Вартість робіт згідно з додатковою угодою від 30.10.2023 №  1 становить 15  013  200,00 грн.
4.3. Відповідно до пункту 12.1 договору підряду такий набирає чинності з моменту його підписання і діє в частині виконання робіт до 30.10.2023, в частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків до їх повного виконання. 
4.4. Додатковою угодою №  2 від 30.10.2023 внесено зміни в пункт 12.1 договору підряду та змінено строк дії договору в частині виконання робіт з 30.10.2023 на 05.12.2023.
4.5. Строк виконання робіт наведений в додатку №  2:
1) поставка обладнання 60 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт,
2) 120 календарних днів після завершення робіт, визначених в пункті 1, або одночасно з ним, всього 180 календарних днів.
4.6. Позивач передав, а Відповідач прийняв документацію стадії "Проєкт" і стадії "Робоча документація" 07.06.2023, про що складено накладну приймання передачі проєктної документації.
4.7. Листом від 08.06.2023 АТ "Укртрансгаз" надало ТОВ "Гарантстройінвест" дозвіл на виконання робіт по об`єкту "Будівництво котельні бази ремонтно-механічної служби с. Пукеничі Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг (Будівельні роботи та поточний ремонт)".
4.8. Сторони визнають та не заперечують обставину, що початок 180-денного строку починається з 09.06.2023 і триває до 05.12.2023.
4.9. Наказом від 24.07.2023 Угерське виробниче відділення ремонтних і сервісних послуг погодило допуск працівників Відповідача до виконання робіт у строк 24.07.2023   30.10.2023. Крім цього, представники сторін підписали акт допуск на виконання робіт на території діючого підприємства від 24.07.2023.
4.10. Сторони в межах графіку виконання робіт і поза ним підписали такі акти виконаних робіт за формою КБ-2в:
- №  1 від 29.09.2023 на суму 18  195,60 грн і №  2 на суму 270  678,00 грн,
- №  3 від 31.10.2023 на суму 92  613,60 грн, №  4 на суму 1  549  011,60 грн і №  5 на суму 2  798,40 грн,
- №  6 від 04.12.2023 на суму 169  604,40 грн, №  7 на суму 280  831,20 грн, №  8 на суму 6  537,60 грн,
- №  9 від 29.12.2023 на суму 4  654,80 грн, №  10 на суму 18  403,20 грн, №  11 на суму 607  682,40 грн,
- №  12 від 20.02.2024 на суму 524  484,00 грн, №  13 на суму 302  764,80 грн, №  14 на суму 103  413,60 грн, №  15 на суму 690  908,40 грн, №  16 на суму 817  741,20 грн,
- №  17 від 20.09.2024 на суму 1  877  893,20 грн, №  18 на суму 262  857,60 грн, тобто всього на суму 7  601  073,60 грн. 
З них у межах графіку виконання робіт складено акти №  №  1- 8 на загальну суму 2  390  270,40 грн.
Відповідач подав також акти приймання виконаних будівельних робіт на суму 4  616  487,60 грн:
- №  19 від 20.11.2024 на суму 819  621,60 грн,
- №  22 від 20.11.2024 на суму 54  008,40 грн,
- №  21 від 20.112024 на суму 144  513,60 грн, а також акти вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця:
- №  20/1 від 20.11.2024 на суму 84  264,00 грн,
- №  22/1 від 20.11.2024 на суму 3  514  080,00 грн.
4.11. Позивач надіслав Відповідачу претензію від 12.06.2024 про порушення строків виконання робіт і сплату пені в розмірі 199  894,71 грн та штрафу в розмірі 1  501  320,00 грн. 
4.12. ТОВ "Гарантстройінвест" у відповіді на претензію від 15.08.2024 стверджувало, що підприємство докладає всіх зусиль для завершення виконання робіт і гарантує їх виконання до 31.08.2024, тому просило не застосовувати штрафні санкції. Відповідач зазначав про виникнення негативних обставин, пов`язаних з воєнним станом: затримка поставки матеріалів з-за кордону, масовані атаки ворога та повітряні тривоги, призов працівників до Збройних сил України, посилаючись на Сертифікат про форс-мажорні обставини від 05.02.2024.
4.13. Також Відповідач долучив Сертифікат №  5600-24-0253 про форс-мажорні обставини від 05.02.2024, відповідно до якого Рівненська торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини ТОВ "Гарантстройінвест" щодо обов`язку:
- підрядник ТОВ "Гарантстройінвест" зобов`язується виконати в повному обсязі на умовах договору підряду та відповідно до проєктно-кошторисної документації роботи по об`єкту "Будівництво котельні бази ремонтно-механічної служби с. Пукеничі Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг (Будівельні роботи та поточний ремонт)", код згідно з ЄЗС ДК 021:2015 45000000-7, а замовник - АТ "Укртрансгаз" зобов`язується прийняти та оплатити їх, у термін до 05.12.2023 за договором будівельного підряду №  2306000005 під 01.06.2023, укладеним з АТ "Укртрансгаз" (код ЄДРПОУ 30019801),
- через широкомасштабну збройну агресію російської федерації проти України, продовженням дії правового режиму воєнного стану, як наслідок, військові дії, введення комендантської години, постійні масові ракетні обстріли території України, повітряні тривоги призвели до несвоєчасного виконання зобов`язань у встановлені терміни по договору будівельного підряду,
- дата настання форс-мажорних обставин 01.11.2023, дата закінчення тривають станом на 05.02.2024.
4.14. Листом від 18.10.2023 Відповідач просив внести зміни в договір підряду та продовжити строк виконання робіт до 31.12.2023.
4.15. Листом від 06.12.2023, тобто після закінчення строку дії договору підряду, ТОВ  "Гарантстройінвест" просило продовжити дозвіл перебування його працівників на території Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг до 31.12.2023.
4.16. У листі від 08.12.2023 і від 11.01.2024 Відповідач просив дозволити виконувати роботи з 08:00 год до 19:00 год для прискорення темпів робіт.
4.17.У листі від 13.03.2024 ТОВ  "Гарантстройінвест" повідомило про наявність форс-мажорних обставин на підставі довідки від 05.02.2024.
4.18. З огляду на відповідні обставини АТ "Укртрансгаз" звернулось до суду з вимогою про стягнення з ТОВ "Гарантстройінвест" штрафних санкцій за порушення строків виконання договору підряду: 1  919  412,62 грн пені та 1  501  320,00 грн штрафу.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга АТ "Укртрансгаз" не підлягає задоволенню з таких підстав.
5.2. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
5.3. Предметом касаційного перегляду у даній справі є постанова Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі №  911/3247/24 у частині задоволення заяви Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 40 % та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 1  368  293,04 грн штрафних санкцій.
5.4. Розглянувши клопотання ТОВ "Гарантстройінвест" про зменшення суми неустойки, суди попередніх інстанцій, застосувавши положення статті 233 Господарського кодексу України (який підлягав застосуванню на момент ухвалення оскаржуваних рішень) та статті 551 Цивільного кодексу України, дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення такого клопотання і зменшення заявлених до стягнення санкцій на 40 %. Зазначені висновки заперечуються Скаржником як такі, що не узгоджуються з обставинами справи та практикою Верховного Суду.
5.5. Виходячи з мотивів оскаржуваних рішень та доводів касаційної скарги, предметом касаційного перегляду є перевірка правильності застосування судами положень статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України у частині обґрунтованості зменшення розміру неустойки, а також відповідності зроблених судами висновків правовим підходам, сформованим у практиці Верховного Суду.
5.6. З приводу наведеного Суд зазначає таке.
5.7. Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
5.8. За приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
5.9. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
5.10. Згідно з положеннями статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом
5.11. Як установлено судами попередніх інстанцій та не заперечується сторонами в межах даного касаційного оскарження, ТОВ "Гарантстройінвест" виконало свої зобов`язання за договором підряду з порушенням визначених строків.
Разом з тим, Відповідач подав клопотання, у якому просив суд застосувати статтю 233 Господарського кодексу України та статтю 551 Цивільного кодексу України й зменшити розмір заявленої до стягнення неустойки.
В обґрунтування цього клопотання Відповідач послався на таке:
- прострочення виконання договору підряду, який мав бути завершений до 05.12.2023, зумовлене обставинами, що не могли бути передбачені ним заздалегідь: мобілізацією частини працівників до лав Збройних Сил України, а також ракетними обстрілами енергосистеми України російською федерацією восени 2023 року, які спричинили відключення електроенергії та унеможливили виконання частини робіт, що потребували використання електрообладнання. Додатково вказано на періодичні повітряні тривоги та відключення світла, що унеможливлювали дотримання графіку робіт та їх виконання у вечірній час;
- у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували понесення АТ  "Укртрансгаз" реальних збитків унаслідок прострочення;
- заявлений Позивачем розмір штрафних санкцій є надмірним, стягнення його у повному обсязі не відповідає засадам справедливості та розумності, фактично перетворюється для Позивача на джерело невиправданого прибутку та створює для Відповідача несправедливо непомірний фінансовий тягар.
5.12. Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
5.13. Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
5.14. При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 Цивільного кодексу України.
5.15. Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №  7-рп/2013.
5.16. Верховний Суд у постанові від 04.05.2018 у справі №  908/1453/14 при аналізуючи питання зменшення розміру штрафу/пені відповідно до норм статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України дійшов висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Таким чином, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача.
5.17. При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №  902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №  920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №  904/2847/19).
5.18. Суд зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Застосоване у статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №  904/3551/18, від 12.02.2020 у справі №  916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №  917/686/19, від 26.02.2020 у справі №  922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №  922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №  922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №  910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №  914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №  911/95/20).
5.19. Суд зазначає, що в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №  911/2269/22 сформульовано висновок про те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить із конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, що водночас мають узгоджуватись із положенням статті 233 Господарського кодексу України і частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом відповідно до статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.
У пункті 7.42 постанови від 19.01.2024 у справі №  911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду виснувала, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою для зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої, другої статей 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
5.20. У наведених Скаржником для порівняння постановах Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №  903/602/24, від 19.01.2024 у справі №  911/2269/22, від 16.10.2018 у справі №  910/22964/17, від 02.07.2019 у справі №  925/1641/17, від 04.02.2020 у справі №  918/116/19, від 24.05.2022 у справі №  910/10675/21 сформульовано загальні підходи щодо підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України. Зокрема, у цих рішеннях також акцентовано на необхідності врахування майнового стану сторін, співвідношення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій із можливими збитками кредитора, дотримання балансу інтересів учасників правовідносин, а також на обов`язку судів досліджувати доводи та докази щодо наявності підстав для такого зменшення.
У наведених постановах Верховний Суд не формулював висновки, які б певним чином додатково обмежували умови здійснення розсуду суду у питаннях зменшення розміру неустойки так, щоб тільки один варіант реалізації розсуду суду можна було вважати правильним. 
Наведені Скаржником посилання в касаційній скарзі на інші постанови Верховного Суду носять декларативний характер, оскільки вони не містять обґрунтованих аргументів на підтвердження доводів касаційної скарги. 
5.21. У цій справі суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про можливість зменшення неустойки відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, дослідили та надали оцінку таким критеріям:
1) майновому стану сторін. (Суди врахували доводи ТОВ "Гарантстройінвест" щодо його фінансового стану у співвідношенні з майновим становищем АТ "Укртрансгаз", зазначивши, що матеріалами справи не підтверджено погіршення фінансового стану останнього у зв`язку з можливим зменшенням неустойки);
2) співвідношенню розміру штрафних санкцій із можливими збитками кредитора. (Судами встановлено, що Позивач фактично отримав результат виконаних робіт та підписав акти їх приймання. Доказів понесення реальних збитків чи виникнення у нього додаткових обов`язків перед іншими особами судами не встановлено);
Щодо аргументів Скаржника про те, що наявність чи відсутність у кредитора збитків не має значення при вирішенні питання про стягнення неустойки, Суд зазначає, що ці обставини дійсно не розглядаються як самостійна підстава для відмови у стягненні неустойки, яка підлягає стягненню незалежно від наявності збитків. Водночас вони становлять один із критеріїв, який у сукупності з іншими оцінюється судом для визначення обґрунтованості та пропорційності можливого зменшення її розміру відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.
3) характеру прострочення. (Судами враховано, що пеня нарахована за відносно нетривалий проміжок часу, без ознак зловживання правами з боку ТОВ  "Гарантстройінвест" чи навмисного затягування виконання за договором підряду. 
Водночас суди підставно врахували існування об`єктивних обставин, пов`язаних із воєнним станом (повітряні тривоги, відключення електроенергії), які об`єктивно можуть ускладнювати своєчасне виконання робіт та мають істотний вплив на можливість дотримання графіку виконання зобов`язань);
4) балансу інтересів сторін. (Суди виходили з того, що спільною метою сторін залишалося завершення виконання договору підряду, оскільки АТ "Укртрансгаз" приймало роботи навіть після спливу строків їх виконання, не висловлював заперечень щодо їх продовження та не заявляв про розірвання договору підряду. 
Зважаючи на встановлені обставини, суди обґрунтовано зазначили, що повне стягнення неустойки за наявності фактично прийнятих робіт і встановлених обставин прострочення призвело б до покладання на Відповідача надмірного тягаря, який не відповідає реальним наслідкам порушення зобов`язання);
Щодо доводів Скаржника про те, що судами не враховано стратегічне значення АТ  "Укртрансгаз" для економіки та безпеки держави, Суд зазначає, що сам по собі статус підприємства, без встановлення судами факту понесення Позивачем реальних збитків чи виникнення додаткових обов`язків перед іншими особами у зв`язку з простроченням, а також інших факторів на які звертає увагу ТОВ  "Гарантстройінвест", не може виключати можливість зменшення розміру неустойки відповідно до вимог законодавства. У даній справі судами встановлено як відсутність доказів негативних наслідків для Позивача внаслідок неналежного виконання Відповідачем договору, так і наявність об`єктивних причин. При цьому Позивач приймав результати виконаних робіт після спливу строків та не виявляв наміру відмовитися від договору підряду.
5.22. З огляду на зазначені обставини, Суд дійшов висновку, що при оцінці питання наявності підстав для зменшення розміру неустойки судами попередніх інстанцій повною мірою проаналізовано майновий стан сторін, оцінено співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій з розміром збитків кредитора, характер прострочення та враховано інтереси обох сторін відповідно до підходів, сформованих у практиці Верховного Суду з даного питання та на які також посилається Скаржник.
Відтак, судами обґрунтовано визнано підставність застосування зменшеного розміру неустойки в межах дискреційних повноважень (зменшення на 40%), наданих суду відповідно до положень частин першої та другої статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України.
5.23. Таким чином, наведені Скаржником доводи касаційної скарги, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного розгляду, що виключає скасування судових рішень господарських судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині.
5.24. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.3. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Частина друга цієї ж статті забороняє скасовувати правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
6.4. Оскільки наведені Скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - залишенню в силі.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на Скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 та рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі №  911/3247/24 в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Зуєв

Судді                                                                                                    І. Берднік

          І. Міщенко