ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року 
м. Київ

cправа №  920/722/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Міського центру фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх»
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 (головуючий - суддя Тищенко А.І., судді: Мальченко А.О., Михальська Ю.Б.) про повернення апеляційної скарги
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитехнобудсервіс-1» (далі - ТОВ «Сумитехнобудсервіс-1», позивач)
до Міського центру фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» (далі - Центр, відповідач)
про стягнення 47     462,54 грн.

ВСТУП
Причиною звернення до Верховного Суду є перевірка застосування апеляційним судом норм права, наслідком яких стало прийняття ухвали про повернення апеляційної скарги.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Стислий зміст обставин справи
1.1. ТОВ «Сумитехнобудсервіс-1» звернулося до суду з позовом до Центру про стягнення 47 462,54 грн заборгованості за послуги з управлінням багатоквартирним будинком.
1.2. Господарський суд Сумської області рішенням від 15.07.2025 у справі                         № 920/722/25, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, позов задовольнив.
1.3. Не погоджуючись з означеним рішенням, Центр 14.08.2025 через систему «Електронний Суд» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив визнати причини пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги поважними та поновити пропущений строк; рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
1.4. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 01.09.2025 залишив апеляційну скаргу Центру без руху, встановив скаржнику десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для наведення суду інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі № 920/722/25 та подання доказів на їх підтвердження.
1.6. Від Центру до суду апеляційної інстанції не надходило (ані в межах визначеного судом строку, ані поза межами строку) заяв (клопотань) з наведенням інших підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги з доказами на їх підтвердження. 
2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції
2.1. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 17.09.2025 у цій справі повернув апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі № 920/722/25 з доданими до неї матеріалами скаржнику на підставі частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. Центр звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 про повернення апеляційної скарги за апеляційною скаргою Центру на рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі № 920/722/25,  справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. У поданій касаційній скарзі (нова редакція) Центр з посиланням на абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме статті 45, 59 Конституції України та порушено норми процесуального права, а саме статтю 16, пункт 3 частини першої статті 267, частину третю статті 256 ГПК України.
4.2. Скаржник зазначив, що представника відповідача (адвоката Кузнєцова А.С.) безпідставно не включили до учасників справи № 920/722/25 в системі «Електронний суд», не дивлячись на те, що всі процесуальні документи у справі подавалися ним виключно в електронній формі. Суд, не зважаючи на реєстрацію представником відповідача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, не направляв до його електронного кабінету рішення від 15.07.2025, чим порушив приписи частини сьомої статті 6 ГПК України. Водночас з невідомих причин в повідомленнях самого відповідача в системі «Електронний суд» нові повідомлення по справі № 920/722/25 не відображалися.
4.3. Також за доводами скаржника, судом апеляційної інстанції безпідставно не враховано те, що представник відповідача (адвокат Кузнєцов А.С.) з 04.07.2025 до 01.08.2025 перебував у щорічній запланованій відпустці. Оскільки 01.08.2025 припадало на п`ятницю, першим робочим днем після відпустки є 04.08.2025 (понеділок), і саме від цієї дати, на думку скаржника, має обчислюватися двадцятиденний строк на оскарження рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана відповідачем 14.08.2025, у той час як останній день строку на подання апеляційної скарги, за розрахунком скаржника, припадав на 24.08.2025.
4.4. Крім того, скаржник вказує на помилковість висновку суду апеляційної інстанції про відсутність поважних причин на поновлення пропущеного процесуального строку у зв`язку з перебуванням адвоката (представника відповідача) у відпустці при його обізнаності з датою відкладення розгляду справи по суті на 15.07.2025 (без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами). 
5. Позиція інших учасників справи 
5.1. ТОВ «Сумитехнобудсервіс-1» не скористалося своїм правом, передбаченим статтею 295 ГПК України,  на подання відзиву на касаційну скаргу.
6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
6.1. Верховний Суд ухвалою від 28.10.205 відкрив касаційне провадження у справі № 920/722/25 за касаційною скаргою Центру на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 про повернення апеляційної скарги на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
6.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
6.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій
7.1. Питання додержання судом апеляційної інстанції під час постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги положень законодавства, законність та обґрунтованість ухвали про повернення апеляційної скарги є предметом перевірки під час розгляду касаційної скарги судом касаційної інстанції.
7.2. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає таке.
7.3. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основною засадою судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
7.4. Згідно з частиною четвертою статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
7.5. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду (ЄСПЛ) як джерело права.
7.6. Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
7.7. Слід зазначити, що у низці рішень ЄСПЛ, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
7.8. У справі «Скорик проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.
7.9. У справі «Bellet v. France» ЄСПЛ вказував на те, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
7.10. У рішеннях у справах «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
7.11. Також, слід враховувати позицію ЄСПЛ, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» від 21.02.1975  № 4451/70, пункт 57 рішення у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» від 28.05.1985 № 8225/78, пункт 37 рішення у справі «Guerin v. France» від 29.07.1998  № 25201/94, пункт 96 рішення у справі «Krombach v. France» від 13.02.2001   № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі «Воловік проти України» від 06.12.2007 № 15123/03, пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20.05.2010  № 24402/02, пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010    № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України»); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах «Osman v. The United Kingdom» від 28.10.1998 №23452/94 та «Kreuz v. Poland» від 19.06.2001 №28249/95).
7.12. Згідно з частиною першою статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
7.13. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 256 ГПК України).
7.14. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 ГПК України (частина третя статті 256 ГПК України).
7.15. За змістом статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
7.16. Таким чином, скаржник має подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у разі подання апеляційної скарги після спливу строку, передбаченого частиною першою статті 256 ГПК України.
7.17. Виходячи зі змісту частин другої, третьої статті 256 ГПК України, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Водночас поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (близька правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 918/115/16, від 19.06.2018 у справі № 912/2325/17, від 18.01.2019 у справі № 921/396/17-г, від 19.06.2020 у справі № 926/1037-б/15 тощо).
7.18. Положення ГПК України не визначають вичерпного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
7.19. Отже, строк на апеляційне провадження може бути поновлений за обґрунтованою заявою учасника провадження і лише з поважних причин, визнаних такими судом. 
7.20. Однак саме на скаржника покладено обов`язок довести суду наявність поважних причин пропуску строку за частинами другою та третьою статті 256 ГПК України.
7.21. Водночас Верховний Суд неодноразово та послідовно наголошував на тому, що, вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на оскарження, суд має перевірити доводи, викладені у клопотанні та оцінити докази, надані скаржником на підтвердження об`єктивної неможливості своєчасного вчинення таких процесуальних дій, і, з урахуванням обставин (підстав) пропуску строку, зробити мотивований висновок стосовно наявності або відсутності правових підстав для його відновлення. Слід враховувати наскільки суттєво було пропущено встановлений законом строк, а також те, що необхідною умовою практичного здійснення заінтересованою стороною права на апеляційне оскарження рішення господарського суду першої інстанції є її обізнаність зі змістом оскаржуваного судового рішення.
7.22. Як убачається з матеріалів справи, Центр через представника - адвоката Кузнєцова А.С. 14.08.2025 через систему «Електронний суд» звернувся з апеляційною скаргою у справі, в якій просив визнати причини пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги поважними та поновити пропущений строк; рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
7.23. В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції скаржник зазначив про те, що відповідач не отримував повідомлення про ухвалене рішення в системі «Електронний суд». Правничу допомогу відповідачу у справі надавав адвокат Кузнєцов А.С., якого не підключили до учасників справи в системі «Електронний суд», відповідно судові документи через систему «Електронний суд» ним не отримувалися. Представник відповідача з 04.07.2025 до 01.08.2025 перебував у щорічній запланованій відпустці поза межами міста Суми. Оскільки 01.08.2025 припадало на п`ятницю, першим робочим днем після відпустки є 04.08.2025 (понеділок). На час перебування у відпустці поза межами робочого місця ні технічної, ані фізичної можливості знайомитися з процесуальними документами та повідомляти про них відповідача у представника не було. Представник відповідача ознайомився з рішенням суду першої інстанції 04.08.2025, відповідно, обраховувати двадцятиденний строк на оскарження рішення суду першої інстанції слід з дати ознайомлення, а останнім днем подання апеляційної скарги у такому разі є 24.08.2025. Відповідач не має у своєму штаті працівників з юридичною освітою, про наявність судового рішення був поінформований представником після закінчення його відпустки, за наслідком  чого Центр прийняв рішення про необхідність оскарження судового рішення.
7.24. Повний текст оскаржуваного рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі № 920/722/25 складено 16.07.2025, тому останнім днем двадцятиденного строку для подання апеляційної скарги було 05.08.2025.
7.25. Суд апеляційної інстанції, встановивши недоліки апеляційної скарги (неповажність зазначених у скарзі причин пропуску строку на подання апеляційної скарги), в ухвалі від 01.09.2025 запропонував скаржнику вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційної скарги з наданням доказів на їх підтвердження.
7.26. Як встановлено судом апеляційної інстанції в ухвалі від 01.09.2025 зі справи, скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції 14.08.2025.
7.27. Визнаючи наведені скаржником підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги неповажними, апеляційний суд, постановляючи ухвалу від 01.09.2025, виходив з того, що відповідно до довідки про доставку електронного листа рішення суду першої інстанції доставлено відповідачу (Центру) в його електронний кабінет 16.07.2025 о 13:45. Разом з тим, господарським судом Сумської області постановлена ухвала від 03.07.2025 у справі, яка у той же день доставлена до електронного кабінету відповідача, та в якій суд зазначав про відкладення розгляду справи по суті до 15.07.2025 (без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами). У цей час представник відповідача (адвокат Кузнєцов А.С.) не перебував у запланованій щорічній відпустці.
7.28. Відповідно до довідки про доставку електронного документа ухвалу суду від 01.09.2025 скаржник (відповідач) отримав у свій електронний кабінет 01.09.2025 о 21:05.
7.29. Від Центру до суду апеляційної інстанції не надходило (ані в межах визначеного судом строку, ані поза межами строку) заяв (клопотань) з наведенням інших підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги з доказами на їх підтвердження. 
7.30. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 17.09.2025 повернув апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Сумської області від 15.07.2025 у справі № 920/722/25 з доданими до неї матеріалами скаржнику на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України.
7.31. Ухвалу суду апеляційної інстанції від 17.09.2025 мотивовано тим, що Центр не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, у зв`язку з чим апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.
7.32. Надаючи оцінку вказаним вище висновкам суду апеляційної інстанції та з огляду на доводи касаційної скарги (див. пункти 4.1 - 4.4 цієї постанови), колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
7.33. Попри обмежені повноваження касаційного суду при розгляді справи (здійсненні перегляду у касаційному порядку судових рішень), що визначені, зокрема нормами частин першої, другої статті 300 ГПК України (на підставі встановлених фактичних обставин справи, без права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним тощо), суд касаційної інстанції наділений достатнім обсягом повноважень щодо перевірки та надання оцінки доказам, наданим на підтвердження вчинення або невчинення учасниками справи процесуальних дій, що є складовою перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права і впливає на відповідні висновки Суду.
7.34. Відповідно до частин першої, п`ятої та сьомої статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (далі - ЄСІКС). 
Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). 
Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. 
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
7.35. Верховний Суд звертає увагу, що з 04.11.2023 набрав чинності Закон України від 19.10.2023 № 3424-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи». Зокрема, приписами частини шостої статті 6 ГПК України (у редакції Закону з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. 
7.36. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
7.37. Втім, відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС в редакції, чинній станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції), які кореспондуються з положеннями частини сьомої статті 6 ГПК України, особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.
7.38. Відповідно до частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
7.39. Відтак, судові рішення направляються у порядку встановленому статтею 242 ГПК України з дотриманням вимог передбачених статтею 120 ГПК України.
7.40. Отже, чинним на момент вчинення процесуальної дії, ГПК України передбачено два способи надсилання судового рішення: (1) в електронній формі - через «Електронний кабінет» та (2) шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
7.41. Верховний Суд виходить з того, що у пункті 84 постанови від 30.08.2024 у справі № 908/3731/23 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що: «з 04.11.2023 (дата набуття змін до абз. 1 ч.6 ст.6 ГПК, внесених Законом № 3424) у всіх юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, виник обов`язок зареєструвати електронний кабінет».
7.42. Як установлено судом апеляційної інстанції, згідно з довідкою про доставку електронного листа (арк. справи 198 том І) рішення суду першої інстанції від 15.07.2025 доставлено Центру (відповідачу) в його електронний кабінет 16.07.2025 о 13:45.
7.43. Суд касаційної інстанції констатує, що направлення судового рішення в особистий електронний кабінет особи відповідає вимогам ГПК України, зокрема статтям 6, 41, 45, 56 та частині сьомій статті 242 ГПК України, і в цьому випадку є достатнім для висновку, що місцевий господарський суд належним чином виконав свій обов`язок щодо надсилання відповідачу судового рішення.
7.44.  Стосовно доводу скаржника про те, що представника відповідача (адвоката Кузнєцова А.С.) безпідставно не було включено до учасників справи № 920/722/25 в системі «Електронний суд», у зв`язку з чим судове рішення ним не отримано, Суд зазначає таке.
7.45. Верховний Суд у постанові від 21.12.2023 зі справи № 910/9219/22, відхиляючи довід скаржника про безпідставне не направлення судом адвокату скаржника процесуальних документів у справі в зареєстрований нею електронний кабінет, зазначив, що відповідно до пунктів 8, 9 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (id.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. 
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Інструкція користувача Електронного кабінету розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за вебадресою wiki.court.gov.ua. 
В Інструкції користувача Електронного кабінету, що розміщена за вебадресою https://wiki.court.gov.ua., міститься інформація, зокрема щодо порядку отримання доступу до справи в кабінеті Електронного Суду, відповідно до якої основною умовою відображення документів по справі в кабінеті користувача є внесення відповідальними працівниками суду відомостей про РНОКПП / ЄДРПОУ до відомостей про учасника справи в автоматизованій системі документообігу суду. Таким чином, для отримання доступу до матеріалів справи в підсистемі Електронний суд, необхідно подати до суду заяву за допомогою шаблону «Заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи)» або «Заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи)», в залежності від типу судочинства. Після того, як судом буде розглянуто заяву, та у випадку прийняття судом позитивного рішення, відповідальним працівником суду буде внесено інформацію про РНОКПП / ЄДРПОУ до автоматизованої системи документообігу суду, після цього матеріали справи стануть доступними в кабінеті користувача ЕС. 
Незвернення адвоката із заявою до суду про під`єднання до картки судової справи у підсистемі «Електронний суд» унеможливило для суду здійснення автоматичного надсилання зазначеному адвокату як представнику відповідача документів у цій справі в електронному вигляді до її електронного кабінету.
7.46. У справі, судове рішення попередньої інстанції в якій переглядається, судами не встановлено звернення скаржником до суду першої інстанції до ухвалення рішення від 15.07.2025 із заявою про надання представнику Центра (адвокату Кузнєцову А.С.) доступу до судової справи у підсистемі «Електронний суд» і на такій обставині також не наполягає скаржник в касаційній скарзі. Як убачається з матеріалів справи (арк. справи 205-206 том І), відповідне звернення мало місце 14.08.2025, тобто після ухвалення місцевим господарським судом рішення у справі.
7.47. За наведених обставин, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність порушення судом першої інстанції норм процесуального права при надсиланні в електронний кабінет Центру (відповідача у справі) судового рішення від 15.07.2025.
7.48. Щодо обставин перебування представника скаржника (адвоката                        Кузнєцова А.С.) у період з 04.07.2025 по 01.08.2025 у щорічній запланованій відпустці, наведених скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, Суд зазначає таке.
7.49. Жодним чином не заперечуючи конституційне право кожної особи, яка працює, на відпочинок (стаття 45 Конституції України), Суд водночас зазначає, що сторони повинні проявляти належну обачність у дотриманні строків і організації представництва. 
7.50. Вибір адвоката, який надаватиме професійну правничу допомогу, зокрема, у формі представництва інтересів в суді, є правом особи (у цьому випадку відповідача), але правом, яке передбачає також настання відповідних юридичних наслідків (як процесуального характеру, так і в матеріально-правовому спорі, переданого на розгляд суду), передовсім для відповідача. Незнання цього не звільняє від настання цих наслідків.
7.51. Перебування представника (адвоката) у відпустці не звільняє сторону від обов`язку дотримання процесуальних строків у відповідності до процесуального законодавства. Відпустка представника (адвоката) сама по собі не є тією обставиною, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк та такою, що унеможливлює з об`єктивних підстав (1) обрання іншого представника, (2) подання апеляційної скарги в інший час. 
7.52. Довід скаржника щодо необхідності обчислення двадцятиденного строку на оскарження рішення суду першої інстанції з дня закінчення відпустки представника скаржника є його власним, довільним тлумаченням норм процесуального права, яке (тлумачення) не узгоджується з дійсним змістом статті 256 ГПК України, ані за частиною першою, ані за частиною другою, ані за частиною третьою цієї статті.
7.53. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» названий Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
7.54. Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновок суду апеляційної інстанції про те, що скаржником не наведено непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, оскарження рішення суду першої інстанції.
7.55. На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 01.09.2025 скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги та не зазначив інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, відповідно, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції дотримано вимоги статей 174, 260 ГПК України. 
7.56. Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду апеляційної інстанції та мали б наслідком скасування оскаржуваного судового рішення, скаржником у касаційній скарзі не наведено, а, отже, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та/або процесуального права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги Центру.
7.57. Касаційний господарський суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
7.58. Принцип правової визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).
Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998-VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine,                  № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010).
7.59. Верховний Суд, враховуючи рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
8.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
8.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
8.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, а тому касаційну скаргу Центру слід залишити без задоволення.
9. Судові витрати
9.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міського центру фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 у справі № 920/722/25 про повернення апеляційної скарги- без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова

Суддя                                                                                          І. Бенедисюк

Суддя                                                                                          Ю. Власов