УХВАЛА

19 червня 2025 року 
м. Київ
cправа №  904/3291/22 (904/1083/24) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Гаджет трейдінг"
на постанову    Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025
у справі № 904/3291/22 (904/1083/24)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджет трейдінг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно», 
про стягнення заборгованості,
у межах справи № 904/3291/22
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг», -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно» 586974385,10 грн основної суми боргу, а також 317734577,63 грн інфляційних втрат і        75976472,24 грн трьох процентів річних, нарахованих за неналежне виконання грошових зобов`язань. Позов мотивований невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати вартості отриманого за договором поставки № 150819 від 15.08.2019 на суму 569951880,60 грн і за договором купівлі-продажу № ОФ 25/09-19 від 25.09.2019 на суму 17022504,50 грн.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 07.05.2024 позов у справі № 904/3291/22 (904/1083/24) задовольнив частково, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» 586974385,09 грн основної суми боргу, 317734577,63 грн втрат від інфляції і 75928227,78 грн трьох процентів річних.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2024 і додаткове рішення від 21.05.2024 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24) задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2024 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24) скасовано, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24) скасовано, провадження у справі 904/3291/22 (904/1083/24) в частині стягнення 586974385,09 грн закрито, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
23.04.2025 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24) в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/3291/22 (904/1083/24) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 23.04.2025.
25.04.2025 та 26.04.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно» через систему «Електронний суд» надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24) мотивовані тим, що скаржник не виконав вимоги п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України щодо зазначення обґрунтованих підстав для касаційного оскарження та відсутністю підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 13.05.2025 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі за подання касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24), касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24) залишено без руху, надано строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
29.05.2025 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків в якій викладені підстави касаційного оскарження та  клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі за подання касаційної скарги.
В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі за подання касаційної скарги, скаржник зазначає, що ТОВ "ГАДЖЕТ ТРЕЙДІНГ" перебуває у процедурі банкрутства, не здійснює господарську діяльність, не має в своєму активі грошових коштів достатніх для сплати судового збору, а відтак позбавлене можливості сплатити судовий збір, про що додатково свідчать Консультативний Висновок судового експерта Петренко Р.Б. від 28.05.2025 та Висновок судового експерта Резанової С.В. за результатами проведення економічного дослідження від 26.05.2025 (що додаються), але при цьому після повернення справи №904/3291/22(904/1080/24), де стягнуто на користь ТОВ "ГАДЖЕТ ТРЕЙДІНГ" 400000000,00 грн заборгованості, до господарського суду для видачі наказу і відкриття виконавчого провадження, скаржник буде мати реальну можливість сплати судового збору. Тобто, є всі передумови для того, щоб матеріальне становище боржника - ТОВ "ГАДЖЕТ ТРЕЙДІНГ" покращилося протягом визначеного статтею 306 ГПК України строку розгляду касаційної скарги.
У заяві скаржником заявлене клопотання про продовження строку на усунення недоліків у разі відмови у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Верховний Суд в ухвалі від 13.05.2025 у цій справі вже звертав увагу заявника, що питання відстрочення / розстрочення, звільнення від сплати судового збору врегулювано Законом України «Про судовий збір». Зокрема, частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї статті зазначено, що Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на пункти (37, 39, 41), які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, в яких викладено правові позиції щодо застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір», зокрема: 
у пункті 37 «З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення;
у пункті 39 «Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена»;
у пункті 41 «Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним».
Також, колегія суддів звертає увагу на пункти 61, 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №906/308/20 в яких вказано, що положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою. 
Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а є стягнення коштів.
Верховний Суд в ухвалах від 08.05.2025 та від 20.05.2025 у цій справі вже звертав увагу заявника, що питання відстрочення / розстрочення, звільнення від сплати судового збору врегулювано Законом України «Про судовий збір». Зокрема, частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї статті зазначено, що Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Верховний Суд в втретє звертає увагу скаржника на пункти (37, 39, 41), які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, в яких викладено правові позиції щодо застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір», зокрема: 
у пункті 37 «З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення;
у пункті 39 «Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена»;
у пункті 41 «Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним».
Також, колегія суддів звертає увагу на пункти 61, 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №906/308/20 в яких вказано, що положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою. 
Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а є стягнення коштів.
Верховний Суд виходить з того, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду. Адже таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується з статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та статтею 7 України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.
Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
Касаційний господарський суд зауважує, що «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке саме собою є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).
Отже, Верховний Суд висновує, що судовий збір сам по собі не обмежує право заявника на справедливий суд.
Верховний Суд наголошує, що право застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір» у контексті розстрочки, відстрочки та звільнення від сплати судового збору щодо юридичних осіб Велика Палата Верховного Суду висловлювалася послідовно і неодноразово.
Верховним Судом покликання заявника на те, порушення відносно скаржника провадження про банкрутство відхиляються (1) з огляду на статтю 7 ГПК України, в силу якої правосуддя здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин,          (2) ця справа за предметом позову не є про захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, (3) заявник є юридичною особою, (4) відсутність належного фінансування, тривалий процес отримання коштів на оплату судового збору не є підставою для відстрочки сплати судового збору, з огляду на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо її застосування, ураховуючи суб`єктний склад сторін і характер спірних правовідносин, а наведені аргументи в цьому контексті не будуть умовою, яка є підставою для відстрочення судового збору щодо заявника.
З огляду на викладене суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки обставини, наведені скаржником у заяві про відстрочення сплати судового збору не ґрунтуються щодо правозастосування для такого відстрочення сплати судового збору, адже (1) скаржник у справі є юридичною особою, (2) предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, предметом спору у цій справі є стягнення коштів, (3) наведені аргументи в цьому контексті не є умовою, яка є підставою для звільнення від сплати судового збору щодо юридичних осіб, не узгоджується зі статтею 7 ГПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір».
Отже, у заяві скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги Суд відмовляє. 
Зважаючи на викладене вище в цій ухвалі, недоліки касаційної скарги мали бути усунуті скаржником у строк до 30.05.2025 включно.
Тобто, строк встановлений ухвалою від 13.05.2025 на момент звернення з клопотаннями про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі №904/3291/22 (904/1083/24) не сплинув.
Частиною другою статті 174 ГПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частин першої, другої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Згідно із частинами четвертою, шостою, сьомою статті 119 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущений строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, Верховний Суд звертається до правової позиції викладеної в пунктах 43- 46 постанови Великої Палати Верховного суду від 18.10.2023 у справі №910/10939/22:
« 43. У випадку залишення судом клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику.
44. Отримавши її, скаржник повинен виконати ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.
45. Для цього перед постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
46. Якщо скаржник звернувся до суду із заявою про продовження або поновлення встановленого судом або законом строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору, то суд може продовжити або поновити пропущений строк, прийняти докази сплати судового збору та відкрити апеляційне провадження, якщо визнає причини його пропуску поважними, або відмовити у продовженні, поновленні пропущеного строку та повернути апеляційну скаргу».
Враховуючи, що Суд дійшов висновку про відмову у відстроченні судового збору, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного суду від 18.10.2023 у справі №910/10939/22, суд касаційної інстанції вважає за можливе продовжити строк для усунення недоліків, зважаючи на те, що воно заявлено 29.05.2025 до закінчення строку щодо усунення недоліків поданої ним касаційної скарги та продовжити скаржнику строк на усунення недоліків касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24).
Керуючись статтями 119, 169, 174, 234, 235, 292, 314 ГПК України, статтями 4, 8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі за подання касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24).
2. Продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гаджет трейдінг» строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2025 у справі № 904/3291/22 (904/1083/24).
3. Надати строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
4. Роз`яснити, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України..
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                   О.В. Васьковський

Судді                                                                                                В.В. Білоус  

                                                                                                        В.Я. Погребняк