ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року 
м. Київ

cправа №  905/291/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Жукова С. В., Погребняка В. Я., 

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шелудченка Геннадія Геннадійовича
на ухвалу Східного апеляційного господарського суду (головуючий - Шутенко   І.   А., судді: Плахов О. В., Слободін М. М.) від 17.03.2025 
за заявою          Акціонерного товариства "ОТП Банк"
до                              Товариства з обмеженою відповідальністю "Костянтинівський завод металургійного обладнання"
про                              визнання банкрутом.

1.          Короткий зміст вимог та рішення суду першої інстанції
1.1.             23.08.2023 Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Костянтинівський завод металургійного обладнання" (далі - Боржник) та визнання грошових вимог на загальну суму 48   758   347   грн 09 коп. тощо.
1.2.          17.10.2023 Господарський суду Донецької області ухвалив: відкрити провадження у справі про банкрутство Боржника за правилами за правилами Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), визнання вимог ініціюючого кредитора в сумі 48   758   347 грн 09 коп. та в сумі 24   810 грн 00   коп. судового збору, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, процедури розпорядження майном Боржника з призначенням розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Козирицького А. С.
1.3.          27.02.2025 Шелудченко Геннадій Геннадійович, обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника як особи, яка не брала участь у справі, обставинами визнання його грошових вимог до Боржника згідно ухвалою суду від   17.02.2025, подав за правилами статті 272 ГПК України апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від   17.10.2023 та відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства "ОТП Банк" про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника. 
При цьому скаржник просив поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу від 17.10.2023, обґрунтовуючи пропуск такого строку:
-          неможливістю своєчасно звернутися із заявою про визнання грошових вимог до Боржника через здійснення заявником діяльності підприємця у місті Костянтинівка Донецької області, яке внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації опинилося на території можливих бойових дій, а заявник був вимушений виїхати до міста Рівне, лишивши документацію щодо господарської діяльності, через що лише восени 2024 року дізнався про перебування Боржника в процедурі банкрутства, а документи на підтвердження грошових вимог до Боржника отримав лише на початку 2025 року;
-          що зумовило набуття скаржником права на апеляційне оскарження в лютому 2025 року згідно з ухвалою від   17.02.2025, якою встановлено статус заявника як кредитора Боржника.

2.          Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
2.1.          17.03.2025 Східний апеляційний господарський суд ухвалив відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Шелудченка Г. Г. на ухвалу Господарського суду Донецької області від   17.10.2023. 
2.2.          Судове рішення мотивовано відсутністю в апеляційній скарзі інших доводів та аргументів, ніж ті, які були зазначені Боржником в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Донецької області від   17.10.2023 та вже були предметом розгляду та оцінки судами апеляційної та касаційної інстанції у цій справі, а саме обставини перебування підприємства Боржника на території ведення бойових дій, які в силу закону обмежують та забороняють відкриття провадження у справі про банкрутство таких підприємства, що були спростовані судами апеляційної та касаційної інстанцій. 
3.          Встановлені судами обставини
3.1.          18.12.2023 Східний апеляційний господарський суд постановив: змінити абзац 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника (в частині визнаних грошових вимог ініціюючого кредитора) з викладенням його в новій редакції, відповідно до якої вимоги ініціюючого кредитора визнані у сумі 39   156   586 грн 43 коп. та 24   810 грн 00   коп. судового збору; залишити без змін ухвалу місцевого господарського суду в іншій частині.
Судове рішення мотивоване неправильним розрахунком заявлених ініціюючим кредитором грошових вимог.
Апеляційний господарський суд також установив, що Боржник заперечував відкриття провадження у цій справі, зазначаючи, що неплатоспроможність Боржника виникла внаслідок збройної агресії російської федерації, а майно Боржника перебуває в зоні ведення бойових дій,, з огляду на що вважав, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Боржника відповідно до положень абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ.
3.2.          09.04.2024 Верховний Суд постановив залишити без змін постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.10.2023, погодившись з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність умов для застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ та відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Боржника з цих підстав.
3.3.          Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.02.2025 визнано вимоги фізичної особи-підприємця Шелудченко Геннадія Геннадійовича, що підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів Боржника без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, на суму 6   056 грн 00   коп. - перша черга, 143   875 грн 62 коп. - четверта черга.
3.4.          Згідно з аргументами апеляційної скарги Шелудченка Г.Г., що надійшла після закінчення апеляційного та касаційного провадження ухвали Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, провадження у цій справі про банкрутство відкрито помилково, оскільки:
-          суд першої інстанції під час відкриття провадження у справі та суд апеляційної інстанції під час первісного перегляду ухвали суду не врахували, що суд першої інстанції був зобов`язаний самостійно перевірити наявність законодавчих обмежень/заборон на відкриття провадження у справі;
-          договір, який став підставою для подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, укладений за сім днів до введення воєнного стану;
-          місце реєстрації Боржника: Україна, 85103, Донецька область, місто Костянтинівка, вул. Інженерна, 3;
- згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, Костянтинівська міська територіальна громада (код UA14120070000090878): з 24.02.2022 до 31.12.2022 відносилась до території, на яких ведуться (велися) бойові дії (території можливих бойових дій); з 01.01.2023 по 21.06.2023 - території активних бойових дій; з 21.06.2023 до сьогодні - території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси;
- Боржник заявив про місцеперебування його виробничої бази в Донецькій області, місто Костянтинівка, та зупинення технологічних процесів виробництва продукції внаслідок активних бойових дій на території Донецької області, тоді як майно суб`єктів господарювання є економічною основою для здійснення ним господарської діяльності, тому перебування майнового комплексу Боржника на території ведення бойових дій очевидно як мінімум ускладнює, а як максимум позбавляє його як суб`єкта господарювання можливості здійснювати відповідну господарську діяльність, у межах якої, зокрема і відповідати за своїми зобов`язаннями;
- висновки та мотиви суду першої інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні всупереч встановленому для суду обов`язку сформульовані без застосування норм закону, які підлягають пріоритетному застосуванню з огляду на обставини, що були достовірно відомі суду першої інстанції та мали місце щодо Боржника у зв`язку з господарськими правовідносинами, що виникли у нього з Кредитором за договором про надання банківських послуг №CR 21-970/28-2, заборгованість за яким стала підставою для звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі про банкрутство;
- суд апеляційної інстанції не досліджував та не перевіряв під час первісного перегляду оскаржуваної ухвали питання виконання судом першої інстанції обов`язку з перевірки законодавчих обмежень/заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
- провадження у справі про банкрутство Боржника, який перебуває на території ведення бойових дій, не здатне досягнути визначеної цим КУзПБ мети щодо задоволення вимог кредиторів;
- в умовах перебування майна Боржника на територіях ведення бойових дій ані розпорядник майна, ані ліквідатор не можуть належним чином провести інвентаризацію його майна, за результатом якої визначити його вартість, тоді як неможливість визначення вартості активів Боржника позбавляє арбітражного керуючого можливості здійснити аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, оскільки для цього необхідно встановити розмір активів Боржника, а неможливість провести інвентаризацію позбавляє можливості здійснити формування ліквідаційної маси Боржника та його продаж з дотриманням вимог КУзПБ.

4.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1.          04.04.2025 Шелудченко Г. Г. подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2025, а справу направити до апеляційного суду на стадію вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Шелудченка Г. Г. на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 у цій справі.

5.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1.          Згідно з аргументами касаційної скарги підставою для касаційного оскарження рішення апеляційного суду є приписи абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційний суд порушив вимоги статей 236, 272 ГПК України, безпідставно визнавши усі доводи та аргументи, зазначені в апеляційній скарзі заявника, тотожними з аргументами Боржника в первісно поданій ним апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Донецької області від   17.10.2023, що не відповідає матеріалам справи, спростовується порівнянням висновків суду апеляційної інстанції у постанові від 18.12.2023 та текстів первісної апеляційної скарги Боржника зі скаргою кредитора Шелудченка Г. Г .
Зокрема скаржник наголосив на:
- неврахуванні апеляційним судом висновків в постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №   910/25520/13;
- на власних аргументах в обґрунтування оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 17.10.2023, які не були зазначені Боржником в первісній апеляційній скарзі та не були предметом розгляду та дослідження апеляційним судом згідно з постановою від 18.12.2023, щодо: обов`язку суду першої інстанції під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, самостійно перевірити наявність законодавчих заборон/обмежень на відкриття провадження у справі про банкрутство, передбачених абзацом 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ; щодо нездатності провадження у справі про банкрутство Боржника, який перебуває на території ведення бойових дій, досягнути визначеної цим Кодексом мети щодо задоволення вимог кредиторів; 
- на відсутності в постанові від   18.12.2023 оцінки аргументів щодо неспроможності досягнути мету, передбачену КУзПБ, стосовно задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство через перебування Боржника на території ведення бойових дій, оскільки апеляційний суд навпаки вказав про надходження 17.10.2023 після закінчення судового засідання в суді першій інстанції відзиву Боржника з аргументами про заборону відкривати справи про банкрутство за абзацом 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ, а також на не зазначення представником Боржника у поясненнях у судових засіданнях 16.10.2023 та 17.10.2023 щодо застосовності законодавчого припису про заборону відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.
5.2.          Скаржник також наголосив, що в первісній апеляційній скарзі Боржника на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 наводились наступні обґрунтування підстав для оскарження, зокрема:
- суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні Боржника про відкладення розгляду справи, попри можливість проведення підготовчого засідання в строки до 30.10.2023 та перебування Боржника, з урахуванням реєстрації у м. Костянтинівка, у нерівних з ініціюючим кредитором умовах щодо впливу воєнного стану на можливість підготовки відзиву на заяву;
- суд першої інстанції протиправно не дослідив існування законодавчої заборони на відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, не надав жодної оцінки підставам для відмови у відкритті провадження у цій справі через нібито не подання Боржником відзиву на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- існує спір про право відносно заявлених та визнаних позовних вимог кредитора через помилку у визначенні розміру нарахованих процентів, зумовлену безпідставним їх нарахуванням за користування коштами поза межами визначеного кредитним договором строку.

6.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1.          Розпорядник майна Боржника арбітражний керуючий Козирицький А.С. у відзиві на касаційну скаргу Шелудченка Г. Г. заперечує викладені в ній аргументи з підстав, що загалом аналогічні мотивам в оскаржуваній ухвалі, наголошуючи на тотожності доводів заявника в поданій ним за правилами статті 272 ГПК України апеляційній скарзі з тими доводами (щодо заборони на відкриття провадження у справі про банкрутство згідно з приписами абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ), що були предметом дослідження та оцінки апеляційним та касаційним судом під час здійснення апеляційного та касаційного провадження з перегляду за скаргою Боржника ухвали Господарського суду Донецької області від   17.10.2023.

7.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
7.1.          Згідно з матеріалами справи та встановленими апеляційним судом обставинами Шелудченко Г. Г. 27.02.2025 подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду від 17.10.2023 після закінчення апеляційного розгляду справи - перегляду в апеляційному порядку за скаргою Боржника ухвали від 17.10.2023 (з ухваленням за результатами такого перегляду постанови від 18.12.2023 про зміну ухвали від 17.10.2023 в частині визнаних грошових вимог ініціюючого кредитора та залишення без змін такої ухвали в іншій частині, пункти 1.3, 3.1, 3.4).
7.2.          Порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи, унормовано статтею 272 ГПК України. 
Положення цієї норми мають застосовуватися судом апеляційної інстанції тоді, коли апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
У з`ясуванні питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм статті 272 ГПК України Суд враховує, що метою названої статті є недопущення перегляду судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції з мотивів, які були вже предметом розгляду за первісно поданою апеляційною скаргою.
7.3.          Відповідно до приписів частин першої, четвертої та п`ятої статті 272 ГПК   України у разі, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
7.4.          Отже, для розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, суд має встановити наявність таких умов для відкриття провадження: (1) особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду; (2) доводи, що покладені в основу апеляційної скарги, не розглядалися під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи (аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 19.10.2018 у справі №910/2002/17, від 12.03.2020 у справі № 910/10364/16, від 18.06.2020 №44/380-б, від 10.09.2020 у справі №Б13/115-12, від 20.01.2021 у справі №913/567/19, від 25.02.2021 у справі №15/81, від 06.05.2021 у справі №910/1119/16, від 11.05.2023 у справі №908/1324/21).
Тільки за відсутності підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, передбачених частиною 5 статті 272 і статтею 261 ГПК   України, а також підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення її з підстав визначених в статті 260 ГПК України, апеляційний суд має відкривати апеляційне провадження за апеляційною скаргою, що надійшла до апеляційною суду після закінчення апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. 
7.5.          У питанні відмінності доводів Суд враховує, що метою статті 272   ГПК   України є недопущення перегляду апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції з мотивів, які були вже предметом розгляду за первісно поданою апеляційною скаргою.
Належною підставою для відмови у відкриті апеляційного провадження, зокрема згідно з частиною п`ятою статті 272 ГПК України, є встановлення тотожності підстав та аргументів, викладених у первісній апеляційній скарзі, та мотивів в постанові суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду, з тими аргументами та підставами, що їх викладено особою, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 цього Кодексу.
Тотожність аргументів та підстав у первісній апеляційній скарзі та мотивів в постанові суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду, тим аргументам та підставам, що їх викладено особою, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України, визначається шляхом логічного співставлення відповідних аргументів та їх змістовним співпадінням (подібні правові висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 910/25520/13, від 20.01.2021 та від 12.02.2021 у   справі № 913/567/19, від 11.05.2023 у справі № 908/1324/21).
7.6.           У цій справі суд апеляційної інстанції встановив, що в обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної ухвали від 17.10.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника скаржник, Шелудченко Г. Г. , заявив такі аргументи (пункт 3.4), зокрема:
- суд апеляційної інстанції не досліджував та не перевіряв під час первісного перегляду оскаржуваної ухвали питання виконання судом першої інстанції обов`язку з перевірки законодавчих обмежень / заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, які підлягають пріоритетному застосуванню, з огляду, зокрема на заявлені Боржником обставини реєстрації Боржника місцеперебування його виробничої бази на території ведення бойових дій, через які Боржник позбавлений можливості здійснювати відповідну господарську діяльність, у межах якої, зокрема і відповідати за своїми зобов`язаннями, неможливо проводити передбачені КУзПБ відповідні заходи щодо Боржника (інвентаризацію, визначення вартості активів, аналіз фінансово-господарської діяльності, формування ліквідаційної аси та продаж майна Боржника), а тому Боржник не здатний досягнути визначеної цим КУзПБ мети щодо задоволення вимог кредиторів;
- відповідні висновки та мотиви суду першої інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні сформульовані всупереч встановленому для суду обов`язку без застосування норм закону, які підлягають пріоритетному застосуванню (щодо заборони на відкриття провадження у справі про банкрутство згідно з приписами абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ). 
7.7.           Поряд з цим згідно з мотивами та висновками в постанові від 18.12.2023, якою за первісною апеляційною скаргою іншою особи, Боржника, було переглянуто ухвалу від 17.10.2023 (про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника), апеляційний суд у зв`язку з аргументами скаржника (Боржника), який вважав наявним у нього "імунітету" проти відкриття провадження у справі про банкрутство через стверджуваний причинно-наслідковий зв`язок між збройною агресією та невиконанням вимог ініціюючого кредитора з підстав місцезнаходження Боржника та його єдиного майнового комплексу в місті Костянтинівка Донецької області (територія, на якій ведуться (велися) бойові дії), в пункті 40.4 зазначив стосовно "сутнісної" умови заборони відкриття провадження у справі про банкрутство про недоведення для застосування розглядуваної законодавчої заборони і "сутнісної" умови її застосування через неспроможність відповідного аргументу скаржника та відхилення апеляційним судом відповідних аргументів Боржника, який всупереч процесуальному порядку намагався у відповідях на заперечення ініціюючого та заставного кредиторів проти апеляційної скарги надати додаткове обґрунтування існування причинного зв`язку між збройною агресією та невиконанням грошових вимог, тоді як відповідні обставини мали бути доведені шляхом надання відповідних доказів та пояснень до матеріалів справи 16.10.2023.
7.8.          Таким чином, на підставі правової оцінки доводів в апеляційній скарзі Шелудченка Г. Г. шляхом їх логічного співставлення та змістовного співпадіння, Суд погоджується з правильним висновком апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі, що такі доводи та аргументи, що входять до предмету доказування і мають значення для цієї справи, зокрема щодо обмежень / заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника з підстав, визначених приписами абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ, вже заявлялись Боржником в первісній апеляційній скарзі на ухвалу від 17.10.2023, щодо них сторони і учасники надавали пояснення та були предметом розгляду апеляційним судом.
Тобто наведені в апеляційній скарзі Шелудченком Г. Г. доводи (пункт 3.4) вже були розглянуті та оцінені судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення у справі за апеляційною скаргою іншої особи (Боржника) з висвітленням відповідних висновків щодо них у постанові від 18.12.2023 (пункт 3.1), яка у подальшому була залишена без змін разом із ухвалою місцевого суду від 17.10.2023 за наслідками касаційного перегляду, постановою Верховного Суду від 09.04.2024. Суд також наголошує, що Верховний Суд у цій справі погодився з висновком суду апеляційної інстанції в постанові від 18.12.2023 про відсутність умов для застосування абзацу 9 пункту 1-6 Перехідних та прикінцевих положень КУзПБ (пункт 3.2).
Дійшовши цього висновку, Суд погоджується з аналогічними аргументами розпорядника майна Боржника арбітражного керуючого Козирицького А.С. у відзиві на касаційну скаргу (пункт 6.1) та відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1), оскільки вони спростовуються змістом постанови апеляційного суду від 18.12.2023 (пункт 40.4), а також аргументами скаржника в касаційній скарзі, в якій скаржник безпосередньо наводить зміст аргументів в первісній апеляційній скарзі Боржника на ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.10.2023 (пункт 5.2). 
7.9.           З урахуванням зазначеного Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно з належним застосуванням частини п`ятої статті 272 ГПК України встановив наявність передбачених такою нормою підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Шелудченком Г. Г. на ухвалу Господарського суду Донецької області від   17.10.2023 у цій справі (про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника).
А тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки скаржник не довів порушення норм матеріального і процесуального права судом апеляційної інстанції та не спростував відповідних висновків.
7.10.           Тож висновки апеляційного суду в оскаржуваній ухвалі зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи. У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.
7.11.           Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваної ухвали, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Шелудченка Геннадія Геннадійовича залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі   №   905/291/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      О. В. Васьковський
Судді                                                                                          С. В. Жуков 
                                                                                          В. Я.   Погребняк