УХВАЛА

25 червня 2025 року 
м. Київ

cправа №916/3376/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду (Савицький Я.Ф., Діброва Г.І., Колоколов С.І.)
від 14.05.2025 (повний текст складений 15.05.2025)
та додаткову постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду (Савицький Я.Ф., Діброва Г.І., Колоколов С.І.)
від 15.05.2025

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
до Житлово-будівельного кооперативу "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ"

про стягнення 425 036,50 грн,

ВСТАНОВИВ:
1.          У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення із Житлово-будівельного кооперативу "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ" (далі - Відповідач) заборгованості в розмірі 425 036,50 грн, з них: 148 538,63 грн - основна заборгованість, 120 945,23 грн - пеня, 28 919,88 грн - три проценти річних, 126 632,76 грн - інфляційні втрати.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу від 09.11.2021 №4630-НГТ-23 у частині своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ у період листопад 2021 року - березень 2022 року.
3.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.10.2024 у справі №916/3376/24 позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 5 100,44 грн судового збору.
4.          Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 рішення суду першої інстанції скасовано частково з викладенням його резолютивної частини у редакції, згідно з якою:
- позов задоволено частково;
- стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 148 538,63 грн, три проценти річних у сумі 3 120,13 грн та інфляційні втрати у сумі 8 777,99 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено;
- стягнуто з Відповідача на користь Позивача 1 906,03 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
5.          Додатковою постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 з Позивача на користь Відповідача стягнуто 4 762,96 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
6.          28 травня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 у частині відмови в стягненні 120 945,23 грн пені, 25 799,75 грн трьох процентів річних, 117 854,77 грн інфляційних втрат, а також додаткову постанову цього суду від 15.05.2025; просить скасувати зазначені судові рішення та залишити без змін рішення Господарського суду Одеської області від 14.10.2024; стягнути з Відповідача судові витрати зі сплати судового збору за розгляд касаційної скарги.
7.          За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
8.          Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення:
- у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
9.          Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року встановлено у сумі 3 028 грн.
10.          Предметом позову в цій справі є стягнення 425 036,50 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік (500 х 3 028 грн = 1 514 000 грн).
11.          Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі №905/1623/20).
12.          При цьому тягар доказування покладається на скаржника.
13.          У тексті касаційної скарги Скаржник, змістовно посилаючись на підпункти "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, зазначає:
- питання застосування норм права, а саме постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 №206 (далі - Постанова №206) та підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон №530-ІХ), має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики з аналогічних спорів, а також виняткове значення для учасника справи, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансовий стан підприємств-учасників цього ринку;
- Скаржник не надавав, а Відповідач не отримував житлово-комунальні послуги за спірним договором про постачання природного газу, оскільки він регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких Скаржник постачає споживачеві природний газ не у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Самі умови спірного договору не відповідають вимогам, що визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги". З огляду на це підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відсутні.
14.          Суд зауважує, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, яка реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).
15.          Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки воно вже реалізоване шляхом звернення до суду першої та апеляційної інстанцій.
16.          Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
17.          У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 у справі "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France", заява №21920/93) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежена перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
18.          Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 №R (95) 5 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
19.          Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних, обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки інакше принцип правової визначеності буде порушено.
20.          Використання оціночних понять, як-то "фундаментальне значення", "суспільний інтерес", "виняткове значення", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики" тощо, не має викликати думку про наявність певних ризиків, адже, зважаючи на статус Верховного Суду, в окремих випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження належить до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд касаційних скарг покликаний насамперед забезпечувати єдність судової практики.
Щодо підпункту "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України
21.          Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики, зокрема, означає, що скаржник ставить на вирішення проблему, яка в разі відкриття касаційного провадження впливатиме на широке коло спорів, створюючи тривалий у часі підхід до вирішення актуальної правової проблеми.
22.          Фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами.
23.          Суд mutatis mutandis звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (ухвала від 07.12.2018 у справі №922/6554/15), згідно з якою виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв. Кількісний критерій ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. Якісні показники характеризуються відсутністю сталої судової практики з питань, що визначаються як виключна правова проблема, невизначеністю на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, відсутністю національних процесуальних механізмів вирішення виключної правової проблеми іншими способами ніж із використанням повноважень Великої Палати Верховного Суду тощо.
24.          Узагальнене посилання Скаржника, що питання застосування норм права (Постанови №206 (без вказівки на конкретний пункт, підпункт, абзац тощо) та  підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону №530-ІХ) має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики з аналогічних спорів, не є належним обґрунтуванням підпункту "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
25.          Скаржник, з урахуванням кількісного та якісного критеріїв, не наводить доводів, які б свідчили, що при перегляді оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає усуненню невизначеність на нормативному рівні правових питань, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, або існує необхідність вирішити питання застосування аналогії закону чи права.
26.          З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що Скаржник аргументовано не довів наявність у справі №916/3376/24 випадку, передбаченого підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
27.          Кім того, доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції та спонукають Верховний Суд до переоцінки доказів, зокрема,  договору про постачання природного газу, на який посилається Скаржник, стверджуючи про невідповідність його умовЗакону України "Про житлово-комунальні послуги".
28.          Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

Щодо підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України
29.          Надаючи оцінку "винятковості справи", суд досліджує мотиви, відповідно до яких сам учасник справи вважає справу такою, що має для нього виняткове значення. Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. При цьому термін "винятковий" означає ознаку предмета або явища, що полягає в її особливості, надзвичайності, виокремлення із загального правила.
30.          Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги в цій частині обмежуються загальними вказівками Скаржника, згідно з якими спір у справі №916/3376/24 стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансовий стан підприємств-учасників цього ринку.
31.          Водночас зазначене не є належним обґрунтуванням виняткового значення справи для Скаржника.
32.          Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду лише тому, що Скаржник вважає його незаконним. Настання відповідних наслідків у разі ухвалення судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним (передбачуваним) процесом.
33.          З урахуванням зазначеного, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Позивача на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
34.          При цьому додаткова постанова Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025, хоч і є окремим процесуальним документом, проте є невід`ємною складовою основного судового рішення - постанови від 14.05.2025, отже також не може бути оскаржена.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 та додаткову постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 у справі №916/3376/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча          Г. Вронська

Судді          О. Баранець

                                                                                                      В. Студенець