ОКРЕМА ДУМКА

04 червня 2025 року 
м. Київ

cправа №920/1501/23 

Судді Верховного Суду Вронської Г.О.

у справі №920/1501/23

за первісним позовом Національної служби здоров`я України
до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Сумський обласний клінічний кардіологічний центр"

про стягнення 3 106 038, 40 грн

та зустрічним позовом Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Сумський обласний клінічний кардіологічний центр"
до Національної служби здоров`я України

про стягнення 1 391 630,95 грн,

1.          У грудні 2023 року Національна служба здоров`я України (далі – Позивач) звернулася до  Господарського суду Сумської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Сумський обласний клінічний кардіологічний центр" (далі – Відповідач) про стягнення 3 106 038,40 грн надмірно сплачених коштів.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані наданням Відповідачем медичних послуг за відсутності ліцензії на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання, що є підставою для повернення коштів, сплачених Позивачем.
3.          Відповідач подав зустрічний позов, у якому просив стягнути з Позивача 1 391 630,95 грн боргу за надання послуг з медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій у період з 01 листопада до 31 грудня 2021 року.
4.          Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.11.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 у справі №920/1501/23, у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено.
5.          Судові рішення, зокрема, мотивовані таким:
– умови підпунктів 3, 4 пункту 16, абзацу другого пункту 20-1 договору в редакції №2884-Е421-Р000 від 14.05.2021 та Типового договору, чинного на період моніторингу, не передбачали таких підстав для його проведення, які вказані у висновку, так само і застосування наслідків, передбачених пунктом 43 договору у редакції від 10.11.2021 №2884-Е421-Р000/002. Умови договору в редакції від 10.11.2021 №2884-Е421-Р000/002 не передбачають їх поширення на правовідносини, які існували між сторонами до внесення відповідних змін, тобто на редакцію від 14.05.2021 № 2884-Е421-Р000, яка діяла у період з 01 квітня 2021 року до 30 червня 2021 року;
– встановлювати порушення вимог правил безпеки або ліцензійних умов має здійснювати саме Державної інспекції ядерного регулювання України (далі – Держатомрегулювання) на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання;
– за період з 01 листопада до 31 грудня 2021 року борг Позивача перед Відповідачем за медичні послуги на користь третіх осіб (пацієнтів) осіб згідно з додатком №6 "Медична допомога при гострому інфаркті міокарда" склав 1 242 806 грн, а згідно з додатком №4 "Стаціонарна допомога дорослим та дітям без проведення хірургічних операцій" – 148 824,95 грн. Відповідач прозвітував перед Позивачем про надання цих послуг, однак вони не були оплачені.
6.          Позивач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову – відмовити.
7.          Підставою касаційного оскарження Позивач визначив пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) – відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 7 та 17-1 Закону України "Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії" – чи підлягають оплаті послуги, надання яких потребує ліцензії за цим Законом, у тому випадку, коли така ліцензія відсутня.
Позивач стверджував, що у разі відсутності ліцензії на право експлуатації джерел іонізуючого випромінювання надавач послуг з медичного обслуговування населення, з яким укладаються договори, не відповідав вимогам, що ставляться до нього, а також умовам закупівлі. Отже, Відповідач не мав права використовувати обладнання без ліцензії і надавати медичні послуги згідно зі специфікацією.
8.          Постановою від 04.06.2025 Верховний Суд залишив касаційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду     від     28.01.2025 – без змін.
9.          Верховний Суд зауважив, що згідно зі статтею 15  Закону України "Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії" нагляд за дотриманням умов ліцензії здійснює орган державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки шляхом проведення оцінки рівня ядерної та радіаційної безпеки, стану фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання за результатами аналізу звітної документації, що подається ліцензіатом, а також шляхом проведення інспекційних перевірок ліцензіата. Порядок проведення інспекційних перевірок ліцензіата та їх періодичність визначаються органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки. Порядок подання ліцензіатами звітної документації встановлюється органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки.
Поряд із цим Суд не вправі підміняти собою такий орган і приймати рішення щодо відповідальності Відповідача за здійснення ним діяльності, у тому числі виконання умов договору за наявності чи відсутності ліцензії для визначення контролюючим органом обставин дотримання ним законодавства щодо використання джерел іонізуючого випромінювання.
Питання відповідальності за надання послуг без ліцензії належить до компетенції органів, яких законодавець уповноважив Законом України "Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії".
10.          Я не погоджуюся з наведеними висновками Верховного Суду з таких підстав.
11.          Стаття 4 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" передбачає, що одним із основних принципів охорони здоров`я в Україні є багатоукладність економіки охорони здоров`я і багатоканальність її фінансування, поєднання державних гарантій з демонополізацією та заохоченням підприємництва і конкуренції.
12.          Згідно зі статтею 18 цього Закону України фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом.
Рівень фінансового забезпечення охорони здоров`я розраховується на підставі науково обґрунтованих нормативів.
Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері.
Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я – бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.
Медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів у закладах охорони здоров`я та фізичними особами-підприємцями, які зареєстровані та одержали в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, з якими головними розпорядниками бюджетних коштів укладені договори про медичне обслуговування населення.
Договори про медичне обслуговування укладаються у межах бюджетних коштів, передбачених на охорону здоров`я, на підставі вартості та обсягу послуг з медичного обслуговування, замовником яких є держава або органи місцевого самоврядування. Вартість послуги з медичного обслуговування розраховується з урахуванням структури витрат, необхідних для надання такої послуги відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я. Методика розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування, замовником якої є держава, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Заклади охорони здоров`я державної та комунальної форм власності можуть надавати послуги з медичного обслуговування, які не покриваються програмою медичних гарантій з медичного обслуговування населення, а також в інших випадках, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, за плату від юридичних і фізичних осіб. Плата за такі послуги з медичного обслуговування встановлюється закладами охорони здоров`я самостійно.
Порядок укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій та порядок визначення тарифів для оплати медичних послуг і лікарських засобів встановлюються Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення".
13.          Відповідно до статей 2, 7 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" Позивач (Уповноважений орган) є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, функціями якого є, зокрема: укладення, зміна та припинення договорів про медичне обслуговування населення; здійснення заходів, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій, у тому числі заходів з перевірки дотримання надавачами медичних послуг умов договорів про медичне обслуговування населення та про реімбурсацію, шляхом здійснення моніторингу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
14.          У постанові від 21.01.2022 у справі №925/1545/20 Верховний Суд зазначив, що програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій), передбачена Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" – це програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.
Програма медичних гарантій реалізується за принципом, що пацієнт отримав чіткий перелік медичних послуг, які можна отримати безоплатно, а також можливість обирати лікування у кращих, на його погляд, закладах охорони здоров`я, враховуючи не лише територіальну близькість закладу, а й якість медичних послуг. Все це завдяки принципу універсального охоплення медичними послугами, що покладено в основу програми медичних гарантій.
До впровадження принципу універсального охоплення закликає Всесвітня організація охорони здоров`я. Цей принцип означає, що цивілізовані країни мають прагнути, щоб кожен їхній громадянин мав доступ до необхідних медичних послуг та ліків і не зазнавав при цьому фінансових труднощів через оплату лікування.
15.          Частиною першою статті 8 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" встановлено, що договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається між закладом охорони здоров`я, реабілітаційним закладом незалежно від форми власності чи фізичною особою-підприємцем, яка у встановленому законом порядку одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та / або має право на надання реабілітаційної допомоги згідно із законодавством та Уповноваженим органом.
16.          Порядок укладення, зміни та припинення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №410 (далі – Порядок №410), визначає механізм укладення, зміни та припинення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (далі – договір) з Позивачем відповідно до Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" (пункт 1 Порядку №410).
17.          Дія цього Порядку поширюється на укладення, зміну та припинення договору між Позивачем та закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності або фізичними особами-підприємцями, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики (далі – суб`єкти господарювання) (пункт 2 Порядку №410).
18.          Суб`єкт господарювання, який бажає укласти договір з Позивачем на визначених в оголошенні умовах, повинен забезпечити внесення до системи, надати актуальну інформацію, про яку зазначено в оголошенні, тобто це є його безпосереднім обов`язком. Перевірку цієї інформації здійснює    Позивач.
19.          Суди попередніх інстанцій встановили, що у квітні 2021 року Позивач розмістив на електронному майданчику SmartTender.biz оголошення про проведення закупівлі №9291675, що містило вимоги, а також документи, які необхідно подати для участі в ньому.
З метою укладення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій Відповідач виконав вимоги, передбачені закупівлею №9291675.
Під час подання пропозиції Відповідач долучив відповідні документи, у тому числі ліцензію Держатомрегулювання на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання.
На виконання рішення комісії Позивача про відповідність Відповідача вимогам закупівлі №9291675 "6 Медична допомога при гострому інфаркті міокарда" сторони уклали договір №2884-Е421-Р000 14.05.2021 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, а також додатки №1, №4, №6, №9, №23 до нього.
20.          Відповідно до абзацу другого пункту 20-1 Типового договору (та аналогічних положень пункту 20-1 договору в редакції №2884-Е421-Р000 від 14.05.2021) з метою спостереження за організацією надання медичних послуг за договором або підготовки з надавачем спільного плану заходів з удосконалення медичного обслуговування за договором замовник має право проводити моніторинг дотримання надавачем умов договору в разі:
– отримання інформації про несвоєчасне внесення або внесення неповної чи недостовірної інформації за договором до системи;
– отримання інформації про можливі порушення надавачем або його підрядниками умов договору;
– отримання від пацієнтів скарг (на надавача або його підрядників);
– неподання або подання не в повному обсязі надавачем документів та пояснень, що стосуються надання медичних послуг за договором.
21.          Звертаю увагу, що застосування контрольних заходів з боку Позивача насамперед має на меті гарантувати захист прав і законних інтересів пацієнтів, що полягає у якісному наданні медичних послуг та, відповідно, попередженні ризиків і негативного впливу на здоров`я людини.
22.          У цьому контексті необхідно зважати на приписи статті 3 Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
23.          За обставинами справи Позивач здійснив моніторинг, встановивши порушення Відповідачем вимог пункту 3 "Інших вимог закупівлі", що викладені в додатку №6 до договору, а саме відсутність ліцензії на право провадження діяльності з використанням джерел іонізуючого випромінювання.
24.          Згідно з висновком від 25.10.2021 №6-16/294-21 за результатами моніторингу, який проводився шляхом запиту інформації та аналізу інформації, щодо договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 2884-Е421-Р000 (далі – висновок), підставою проведення моніторингу є: інформація про можливі порушення надавачем або його підрядниками умов договору, отримана шляхом співставлення умов закупівель та державних реєстрів; предмет моніторингу – наявність ліцензій на право провадження господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю кардіологія, анестезіологія, інтервенційна кардіологія та / або хірургія серця і магістральних судин; провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів; провадження діяльності з використанням джерел іонізуючого випромінювання.
25.          Ухвалюючи постанову від 04.06.2025 у цій справі (№920/1501/23), Верховний Суд зазначив, що за змістом статті 15  Закону України "Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії" Позивач не є органом, який здійснює нагляд за дотриманням умов ліцензії.
26.          Разом із тим наявність ліцензії та дотримання її умов є різними поняттями.
27.          Подаючи пропозицію з метою    укладення договору, Відповідач надав як один із необхідних документів ліцензію на право провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання, а Позивач, відповідно, встановив факт її наявності.
28.          Надалі, здійснивши моніторинг дотримання умов закупівлі, Позивач констатував відсутність у Відповідача зазначеної ліцензії, при цьому не вдаючись до перевірки дотримання її умов (що дійсно належить до повноважень іншого органу).
29.          Відповідність / невідповідність інформації, що є необхідною для укладення договору про медичне обслуговування населення, наданої суб`єктом господарювання, може бути предметом дослідження Позивача і в процесі виконання такого договору, що свідчить про реалізацію ним відповідної функції – здійснення заходів, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; у разі виявлення невідповідності та факту надмірної сплати коштів навіть у процесі виконання договору на суб`єкта господарювання покладається обов`язок повернути кошти.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.07.2023 у справі №920/1340/21.
30.          Я погоджуюся з доводами Позивача та вважаю обґрунтованим, що за відсутності ліцензії на право експлуатації джерел іонізуючого випромінювання Відповідач не мав права надавати медичні послуги за договором у межах пакету "Медична допомога при гострому інфаркті міокарда" (пункт 8.2 додатку №6). Відтак Позивач правомірно зупинив оплату за договором і здійснив перерахунок надмірно сплачених коштів.
31.          За таких мотивів вважаю, що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, підтвердилася. Послуги, надання яких потребує ліцензії за Законом України "Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії", не підлягають оплаті, якщо така ліцензія відсутня, і відтак суб`єкт господарювання не виконав (порушив) вимоги, які висуваються до надавача послуг з медичного обслуговування населення, та / або умови закупівлі.
32.          Натомість суди попередніх інстанцій, з якими погодився Верховний Суд, помилково ототожнили факт наявності / відсутності ліцензії (який був однією з вимог закупівлі, що викладені в додатку №6 до договору та, переконана, міг встановлюватися Позивачем за наслідками здійснення моніторингу), з одного боку, і дотримання / порушення умов ліцензії (що не охоплюється повноваженнями Позивача, проте й не було предметом проведеного моніторингу), з іншого боку.
33.          З урахуванням зазначеного, на мою думку, існували підстави для задоволення касаційної скарги Позивача скасування рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення – про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові.

Суддя                                                                                                    Г. Вронська