УХВАЛА

12 серпня 2025 року 
м. Київ

cправа №  914/66/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. (головуючий), Булгакової І.В., Власова Ю.Л.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Львівської митниці
на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 16.04.2025
та постанову Західного апеляційного господарського суду від  21.07.2025
у справі №  914/66/25
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Грінхім"
до Львівської митниці
про стягнення 525  840,00 грн збитків,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінхім" (далі - ТОВ "Грінхім", позивач), звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Львівської митниці (далі - Митниця, відповідач) про стягнення 525  840,00 грн збитків. 
Рішенням господарського суду Львівської області від 03.04.2025 у справі №  914/66/25 позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 525  840,00 грн.
ТОВ "Грінхім" звернулося до суду першої інстанції із заявою про розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням господарського суду Львівської області від 16.04.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від  21.07.2025 у справі №  914/66/25, заяву ТОВ "Грінхім" про розподіл судових витрат задоволено; стягнуто із Митниці на користь ТОВ "Грінхім" 43 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Митниця 31.07.2025 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить додаткове рішення господарського суду Львівської області від 16.04.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від  21.07.2025 у справі №  914/66/25 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Відповідно до частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 установлено у розмірі 3  028,00  грн.
Позов подано у 2025 році. Предметом позову у справі №  914/66/25 є вимога про стягнення 525  840,00 грн збитків, отже, ціна позову не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 3  028,00 грн = 1  514  000,00  грн).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Суд звертає увагу, що норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки, за умови доведення скаржником їх наявності, посиланням на відповідні обставини, судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути предметом касаційного оскарження. При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
Подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України. 
Верховний Суд зазначає, що положення пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України поширюються на випадки оскарження додаткового судового рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Наведене узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20.
Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту  2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Митниці на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 16.04.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від  21.07.2025 у справі №  914/66/25, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської митниці на додаткове рішення господарського суду Львівської області від  16.04.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від  21.07.2025 у справі №  914/66/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 
Суддя                    І.  Колос
Суддя                    І.  Булгакова
Суддя                    Ю. Власов