ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року 

м. Київ

cправа №  910/6822/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.

секретаря судового засідання - Дерлі І.І.
за участю представників сторін:
позивача - Аністратенко О.О. (адвокат)
відповідача - Раєцький А.О. (адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізард Софт"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 (у складі колегії суддів: Коротун О.М. (головуючий), Сулім В.В., Сітайло Л.Г.)
на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 (у складі колегії суддів: Коротун О.М. (головуючий), Сулім В.В., Сітайло   Л.Г.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 (суддя Підченко Ю.О.)
за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізард Софт"
про стягнення 9 383 582,50 грн,

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст та підстави позовних вимог
1.1. Акціонерне товариство "Укртелеком" (надалі - АТ "Укртелеком", Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізард Софт" (надалі - ТОВ "Лізард Софт", Відповідач, Скаржник) про стягнення 9  383  582,50 грн сплаченого авансу.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що внаслідок допущеного Відповідачем порушення умов Договору №  80D362-553/21 від 14.12.2021 (надалі - Договір) щодо строків надання послуг, Позивачем, діючи в межах передбаченого договором права, здійснено його розірвання в односторонньому порядку. У зв`язку з цим Позивач вважає, що Відповідач набув сплачені йому кошти за невиконані етапи роботи без достатньої правової підстави, що зумовлює обов`язок їх повернення на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025, позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Лізард Софт" на користь АТ  "Укртелеком" грошові кошти в сумі 9  383  582,50 грн та розподілено судові витрати.
2.2. Задовольняючи позовні вимоги суди виходили з того, що:
- в Додатку №  2 до Договору сторони узгодили Календарний план надання послуг, специфіка якого полягає в обрахунку строку надання послуг за кожним наступним етапом від дати підписання Акту здачі-приймання послуг за попереднім етапом. Станом на грудень 2023 року Відповідач прострочив строки надання послуг по етапу 4, оскільки акт здачі-приймання послуг за етапом №  3 було підписано 16.12.2022, а етап 4 мав бути завершений до 01.03.2023;
- згідно з положеннями Договору для зміни строків надання послуг необхідне настання істотної зміни обставин та оформлення цих змін шляхом укладення додаткової угоди, проте така угода не укладалася;
- Відповідач не довів існування обставин, що зумовили порушення строків надання послуг, з підстав порушення виконання зобов`язання Позивачем, а також не надав доказів своєчасного направлення повідомлення про завершення надання послуг по етапу 4;
- Позивач за доведеності наявності належних правових підстав скористався своїм правом на розірвання Договору, передбаченим пунктом 10.3. угоди.
З урахуванням установлених обставин суди дійшли висновку, що аванс, сплачений Позивачем, за відсутності належного виконання зобов`язання з боку Відповідача та припинення дії Договору, набув правової природи майна, збереженого без достатньої правової підстави, що є підставою для задоволення позовних вимог на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
2.3. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 стягнуто з ТОВ "Лізард Софт" на користь АТ "Укртелеком" 25  000,00  грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, у задоволенні заяви АТ "Укртелеком" про відшкодування витрат на правничу допомогу в іншій частині відмовлено.
3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
3.1. У касаційній скарзі ТОВ "Лізард Софт" просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024, постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі №  910/6822/24, направивши справу №  910/6822/24 на новий розгляд до суду першої інстанції.
3.2. У касаційній скарзі Скаржник посилається на:
- неправильне застосування судами статті 1212 Цивільного кодексу України без врахування висновків, щодо застосування даної норми, викладених у постановах Верховного Суду від 11.11.2018 у справі №  910/13332/17, від 25.02.2021 у справі №  904/7804/16, від 16.03.2021 у справі №  910/10233/20, від 01.06.2021 у справі №  916/2368/18, від 24.11.2021 у справі №  910/17235/20, від 27.10.2021 у справі №  910/16684/19, від 25.03.2020 у справі №  537/4259/15-ц;
- неправильне застосування статті 693 Цивільного кодексу України, без врахування висновків, щодо застосування даної норми, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №  918/631/19, у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №  910/12382/17, від 19.03.2025 у справі №  910/2026/24;
- не врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 у справі №  390/34/17 щодо доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) як складової принципу добросовісності, під час оцінки належності доказів, та принципу contra proferentem (verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), викладеної у постановах Верховного Суду від 19.12.2023 №  925/1205/22, від 02.11.2022 у справі №  146/1094/21;
- неналежне дослідження судами обставин щодо:
1) підтвердження наявності підстав для розірвання Договору з урахуванням а)  зміни строків та порядку надання послуг з ініціативи замовника, б)  прострочення з боку кредитора (порушення строків надання послуг, з підстав порушення виконання зобов`язання Позивачем),
2) використання суми авансу відповідно до положень Договору на момент його розірвання.
Оскарження додаткової постанови суду апеляційної інстанції зумовлено неправомірним, на думку Скаржника, ухваленням постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025.
3.3. Ухвалою Суду від 01.05.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Лізард Софт" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі №  910/6822/24 на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
3.4. 15.05.2025 АТ "Укртелеком" подало відзив на касаційну скаргу, в якому Позивач вказує про необґрунтованість доводів касаційної скарги ТОВ "Лізард Софт" та просить оскаржувані рішення залишити без змін.
3.5. Ухвалою Суду від 22.05.2025 зупинено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 до закінчення перегляду справи №  910/6822/24 в касаційному порядку.
4. Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
4.1. 14.12.2021 між АТ "Укртелеком" як замовником та ТОВ "Лізард Софт" як виконавцем укладено Договір, відповідно до пункту 2.1. якого, на умовах, викладених у договорі, виконавець зобов`язується, з метою створення Системи, поставити замовнику Програмне забезпечення (код  УКТ ЗЕД  (умовний) 00502) та надати послуги (код ДК 016:2010-62.02), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги та поставлене програмне забезпечення.
4.2. Згідно з пунктом 2.2. Договору, результатом постачання Програмного забезпечення та надання послуг має бути повністю робоча Система, яка відповідає вимогам, що зазначені у Додатку №  4 до договору. Виконавець гарантує, що обсяг та зміст Програмного забезпечення та Послуг за договором достатні для того щоб Система відповідала таким вимогам.
4.3. У пункті 2.4. Договору узгоджено, що строки та послідовність (етапність) надання Послуг визначені у Додатку №  2 до договору - Календарному плані надання послуг за Договором (надалі - Календарний план).
4.4. Відповідно до пункту 2.5. Договору деталізація, опис та вимоги до надання Послуг визначені у Додатку №  6 до Договору.
4.5. У розділі 3 Договору сторони погодили, що ціна договору складається з:
- вартості Програмного забезпечення, що становить 67  255  506,00 грн без ПДВ;
- вартості Послуг, що становить 57  772  092,01 грн без ПДВ, крім того ПДВ (20%) 11    554    418,40 грн, що разом з ПДВ складає суму 69  326  510,40 грн, що еквівалентно 2    478    026,57 доларів США.
4.6. Порядок оплати Програмного забезпечення та Послуг сторони погодили у розділі 4 Договору.
4.7. 28.09.2022 сторонами підписано акт здачі-приймання наданих послуг №  704, відповідно до якого виконавець - виконав, а замовник прийняв послуги за етапом 1 загальною вартістю 7  411  924,12 грн.
4.8. 13.10.2022 сторонами підписано акт здачі-приймання наданих послуг №  721, відповідно до якого виконавець виконав, а замовник прийняв послуги за етапом 2 загальною вартістю 8  027  339,74 грн.
4.9. 16.12.2022 сторонами підписано акт здачі-приймання наданих послуг №  751 відповідно до якого виконавець виконав, а замовник прийняв послуги за етапом 3 загальною вартістю 6  421  871,78 грн.
4.10. Позивачем ТОВ "Лізард Софт" повністю оплачені послуги по етапам 1, 2, 3. Також, ним оплачено у якості авансу 18 % від вартості послуг за етапами 4-12.
4.11. Водночас, оскільки станом на грудень 2023 року Відповідач прострочував строки надання послуг по етапу 4, Позивач листом від 16.11.2023 №  1820-вих-80D731-80С310-2023 звернувся до Відповідача з листом та зазначив про суттєве прострочення ним виконання зобов`язань Договору.
4.12. Позивач надіслав до ТОВ "Лізард Софт" лист від 27.12.2023 про розірвання Договору з 31.01.2024. Разом з цим, в згаданому вище листі містилася вимога Позивача до Відповідача повернути усі сплачені за договором кошти у строк до 10.02.2024.
4.13. У відповідь ТОВ "Лізард Софт" надіслало АТ "Укртелеком" лист від 15.01.2024 №7-15/01-2024, у якому зазначило про отримання вищевказаного листа Позивача про розірвання договору, а також вказало, що вважає відмову Позивача від договору недійсною, а вимогу про повернення коштів, сплачених згідно договору - необґрунтованою .
4.14. Підставою заявлених позовних вимог є неповернення ТОВ "Лізард Софт" суми коштів, що були сплачені Позивачем як аванс у розмірі 18 % вартості робіт за етапами 4- 12 Договору, за якими належне виконання Відповідачем зобов`язань не підтверджено.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ТОВ "Лізард Софт" не підлягає задоволенню з таких підстав.
5.2. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
5.3. Предметом спору є вимога АТ "Укртелеком" про стягнення з ТОВ "Лізард Софт" суми заборгованості в розмірі 9  383  582,50 грн, сплаченої останньому як авансовий платіж за Договором, у зв`язку з одностороннім розірванням Договору Позивачем через порушення Відповідачем договірних зобов`язань, зокрема, допущення прострочення надання послуг за етапом 4.
5.4. Суди попередніх інстанцій, дослідивши матеріали справи, встановили доведеним факт неналежного виконання ТОВ "Лізард Софт" умов Договору щодо дотримання строків виконання робіт за етапом 4, що стало підставою для розірвання Договору Позивачем у порядку пункту 10.3. угоди та, як наслідок, обумовлює повернення сплаченої суми авансу за невиконані етапи робіт відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналізуючи дотримання Відповідачем договірних умов щодо строків виконання робіт, суди встановили факт порушення строків, передбачених Календарним планом, що є додатком до Договору. При цьому судами встановлено відсутність доказів неналежного виконання зобов`язань зі сторони Позивача, які могли б вплинути на своєчасність виконання робіт Відповідачем, а також відсутність належних і допустимих доказів внесення змін до строків надання послуг у порядку, встановленому умовами Договору.
5.5. Звертаючись з касаційною скаргою Скаржник посилається на неповноту дослідження судами обставин справи щодо поведінки Позивача, його суперечливих дій та досягнення сторонами згоди про зміну строків надання послуг шляхом підписання між Позивачем та субпідрядником AuxBridge документа "План_проекту_затверджений.pdf", який, за твердженням Відповідача, фактично встановлює інші строки виконання етапів 4- 12 за Договором.
Щодо виконання сторонами зобов`язань за договором надання послуг, особливості доведення узгодження змін до строків виконання зобов`язань.
5.6. Частина друга статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
5.7. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
5.8. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
5.9. Положеннями частини першої статі 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
5.10. У частині першій статті 902 Цивільного кодексу України унормовано, що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
5.11. Судами встановлено, що узгоджений сторонами Календарний план до Договору має свою специфіку, а саме обрахунок строку надання послуг за другим та кожним наступним етапом відраховується від дати підписання акту здачі приймання послуг за попереднім етапом.
5.12. Так, 4 етапом передбачено надання послуг з налаштування інтеграцій, що включає: 1) розробку технічного проекту "Інтеграції Системи", який повинен містити детальний опис реалізації в Системі інтеграції з системами: Active Directory; MS Exchange; ETOS; CRM (BPM ONLINE); M.E.Doc; Mediation system; Payment Gateway КАСУП АФІНА; універсальна система; САЗ; ВР-ТНК; DEBTEXTCALL; УПА ОТА; 2) розробку інтеграції з системами: Active Directory; MS Exchange; ETOS; CRM (BPM ONLINE); M.E.Doc; Mediation system; Payment Gateway КАСУП АФІНА; Універсальна система; САЗ; ВР-ТНК; DEBTEXTCALL; УПА ОТА. 3) розробку програми та методики приймальних випробувань, в тому числі "тест-кейсів"; 4) тестування інтеграцій згідно програми та методики приймальних випробувань.
При цьому, строком/терміном надання послуги сторони визначили: 75 календарних днів з дати підписання акту здачі-приймання за етапом 3.
5.13. Оскільки 16.12.2022 сторонами підписано акт здачі-приймання наданих послуг №  751, відповідно до якого Виконавець виконав, а Замовник прийняв послуги за етапом 3 на загальну суму 6  421  871,78 грн, суди обґрунтовано дійшли висновку, що кінцевим строком надання послуг за етапом 4 було 01.03.2023.
5.14. Разом з тим, судами з`ясовано, що Відповідачем не надано доказів належного виконання послуг за етапами 4-12 Договору як у межах строків, узгоджених сторонами, так і до моменту припинення договірних правовідносин Позивачем шляхом розірвання Договору в односторонньому порядку.
5.15. Крім того, констатовано, що Відповідач не навів жодних конкретних зобов`язань Позивача за Договором, які були б ним порушені і які, у свою чергу, могли б зумовити невиконання або прострочення Відповідачем своїх зобов`язань, у тому числі з виконання робіт за етапом 4.
5.16. Також судами надано оцінку аргументам Відповідача про зміну строків виконання робіт шляхом підписання між Позивачем та субпідрядником AuxBridge документа "План_проекту_затверджений.pdf", який, за твердженням Відповідача, фактично встановлює інші строки виконання етапів 4- 12 за Договором.
Судами проаналізовано зміст зазначеного документа та встановлено, що: 
1) Відповідач не є його стороною, а сам документ не створює для нього жодних прав чи обов`язків;
2) Позивач не заперечував факту ініціювання проведення відповідних зустрічей за участю представників Відповідача та AuxBridge Ltd, що зумовлювалося прагненням АТ "Укртелеком" з`ясувати причини істотного відставання Відповідача від строків виконання Календарного плану надання послуг за Договором та виробити шляхи усунення виявлених недоліків, оскільки AuxBridge Ltd виступала правовласником програмного забезпечення, що підлягало постачанню за умовами Договору, і була основним підрядником Відповідача в межах виконання цього проекту.
5.17. Поряд з цим судами підставно враховано, що пункт 13.1. Договору передбачає можливість зміни строку та порядку надання послуг за згодою сторін у разі настання істотної зміни обставин. При цьому істотною вважається така зміна обставин, за якої, якби сторони могли її передбачити, умови щодо строків виконання зобов`язань були б визначені інакше.
У пункті 13.2. Договору узгоджено, що всі зміни та доповнення до договору дійсні лише у тому випадку, якщо вони оформлені додатковою угодою, що підписана обома сторонами. Виключенням з даного правила є зміни, які здійснюються шляхом письмового повідомлення іншої сторони (при достроковому розірванні договору в односторонньому порядку, при зміні керівника проекту, реквізитів сторони та статусу платника податків)".
5.18. З огляду на це, суди дійшли обгрунтованого висновку, що зміна строків надання послуг за Договором можлива виключно за наявності двох умов: встановлення факту істотної зміни обставин та оформлення відповідних змін шляхом укладення додаткової угоди, підписаної обома сторонами.
5.19. Оскільки строки виконання послуг були визначені у Календарному плані, як додатку до Договору, а додаткова угода про внесення змін до цього додатку, яка передбачала б інші строки надання послуг, у передбаченому Договором порядку укладена не була, а матеріали справи не містять належних доказів досягнення сторонами згоди щодо зміни строків виконання робіт, висновок судів про відсутність підстав для визнання строків зміненими є обґрунтованим та відповідає встановленим у справі обставинам.
5.20. На підставі викладеного Суд зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій в повному обсязі надано оцінку доказам, на які посилається Скаржник у своїй касаційній скарзі. Натомість доводи Скаржника зводяться, по суті, до переоцінки таких доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.
5.21. Зазначене свідчать про необґрунтованість доводів Скаржника щодо неналежного дослідження судами попередніх інстанцій обставин, які стосуються наявності підстав для розірвання Договору, з урахуванням, зокрема: а) тверджень про зміну строків та порядку надання послуг з ініціативи замовника; б) неналежного виконання Позивачем умов Договору, та дослідження обставин надання послуг за етапами 4-12 Договору.
5.22. Наведеним також спростовуються аргументи Скаржника щодо неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 у справі №  390/34/17 щодо доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) як складової принципу добросовісності, під час оцінки належності доказів, та принципу contra proferentem (verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), викладеної у постановах Верховного Суду від 19.12.2023 №  925/1205/22, від 02.11.2022 у справі №  146/1094/21.
Правові наслідки неналежного виконання виконавцем положень договору надання послуг.
5.23. Судами з`ясовано, що Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист від 27.12.2023, яким повідомлено про розірвання Договору з 31.01.2024. У зазначеному листі також містилася вимога про повернення усіх сплачених за Договором коштів у строк до 10.02.2024.
У відповідь на зазначене звернення Відповідач листом від 15.01.2024 № 7-15/01-2024 повідомив про отримання листа АТ "Укртелеком" щодо розірвання Договору та висловив свою позицію, згідно з якою відмова Позивача від Договору є недійсною, а вимога про повернення коштів - необґрунтованою.
5.24. Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
5.25. Згідно зі статтею 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
5.26. Отже, розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість його одностороннього розірвання. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору). 
Аналогічна правова позиція зазначена також у постанові Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №  910/2026/24.
5.27. З урахуванням встановленого судами факту порушення Відповідачем умов Договору, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для його розірвання в порядку пункту 10.3. Договору.
5.28. Суд зазначає, що аналіз доводів касаційної скарги свідчить, що ТОВ  "Лізард Софт", звертаючись до суду касаційної інстанції, не навів посилань на правові висновки Верховного Суду, які б залишилися не врахованими судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні питання про наявність підстав для розірвання Договору. Єдиним доводом Скаржника у цій частині є твердження про неповноту дослідження судами обставин, які могли б впливати на висновок про законність розірвання Договору. Водночас зазначений аргумент визнано Судом необґрунтованим.
5.29. Звертаючись з касаційною скаргою, Відповідач заперечує правомірність застосування судами попередніх інстанцій статті 1212 Цивільного кодексу України при оцінці наявності підстав для задоволення позову, посилаючись на правові висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду від 11.11.2018 у справі №  910/13332/17, від 25.02.2021 у справі №  904/7804/16, від 16.03.2021 у справі №  910/10233/20, від 01.06.2021 у справі №  916/2368/18, від 24.11.2021 у справі №  910/17235/20, від 27.10.2021 у справі №  910/16684/19, а також від 25.03.2020 у справі №  537/4259/15-ц. Окрім того, Відповідач стверджує про неправильне застосування судами положень статті 693 Цивільного кодексу України, при цьому посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.09.2020 у справі №  918/631/19, а також на постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №  910/12382/17 та від 19.03.2025 у справі №  910/2026/24.
За його позицією, часткове виконання договору та розірвання Договору в одностронньому порядку, виключають можливість повернення ним суми сплаченого Позивачем авансу та не є належним способом захисту у такому спорі.
5.30. Суд не погоджується з такою позицією Скаржника з огляду на таке.
5.31. У частині третій статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
5.32. Відповідно до частини четвертої статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
5.33. Положеннями частин першої, третьої статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
5.34. Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.
5.35. У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №  537/4259/15-ц, на яку звертає увагу Скаржник, визанчено, що тлумачення частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України.
5.36. Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №  910/10156/17.
5.37. Позиція Верховного Суду з приводу того, що відмова замовника від договору є підставою для задоволення вимоги про повернення невикористаної частини авансу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України, викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2018 у справі №  910/13332/17, від 25.02.2021 у справі №  904/7804/16, від 16.03.2021 у справі №  910/10233/20, від 01.06.2021 у справі №  916/2368/18, від 24.11.2021 у справі №  910/17235/20. Хоч у вказаних справах і вирішувалося питання щодо стягнення авансу за договором підряду, проте сам лише вид укладеного договору в цьому випадку не впливає на застосування статті 1212 Цивільного кодексу України.
5.38. Аналогічна правова позиція щодо можливості стягнення замовником з підрядника невикористаної суми авансу у разі припинення договірних правовідносин за аналогічних фактичних обставин викладена також у постановах Верховного Суду від 11.11.2018 у справі №  910/13332/17, від 25.02.2021 у справі №  904/7804/16, від 16.03.2021 у справі №  910/10233/20, від 01.06.2021 у справі №  916/2368/18, від 24.11.2021 у справі №  910/17235/20, від 19.03.2025 у справі №  910/2026/24, на які посилається Скаржник.
Зазначені постанови Верховного Суду підтверджують усталений підхід до вирішення спорів цієї категорії, згідно з яким припинення договірних правовідносин замовником з виконавцем (підрядником) у зв`язку з порушенням останнім договірних зобов`язань створює підстави для стягнення невикористаної суми авансу в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.
5.39. У справі, що переглядається, предметом позову є вимога про стягнення суми сплаченого Позивачем авансу виключно за етапами 4- 12 Договору, за якими Відповідачем не надано належних та допустимих доказів виконання послуг до моменту припинення договірних зобов`язань.
Таким чином, з огляду на встановлену судами фактичну відсутність виконання Відповідачем робіт за відповідними етапами Договору, а також на правомірне одностороннє припинення Позивачем договірних правовідносин, підстави для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України щодо обов`язку повернення безпідставно набутого майна є обґрунтованими.
Отже, застосування судами попередніх інстанцій положень статті 1212 Цивільного кодексу України у цій справі здійснено відповідно до правової позиції Верховного Суду, що свідчить про правильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій при вирішенні спору.
5.40. Щодо посилань Скаржника на інші постанови Верховного Суду, Суд зазначає таке.
5.41. У постанові від 27.10.2021 у справі №  910/16684/19 Верховний Суд аналізував підставність вимог замовника до підрядника про стягнення суми авансових платежів у зв`язку з невиконанням останнім робіт за договором підряду. Розглядаючи обставини спору у контексті положень статті 849 Цивільного кодексу України, суд касаційної інстанції зазначив, що застосування способу захисту прав замовника у вигляді повернення підрядником передоплати як безпідставно набутого майна у порядку  статті 1212 Цивільного кодексу України  є можливим у випадку реалізації замовником безумовного права на відмову від договору у порядку частини четвертої статті 849 Цивільного кодексу України, тобто за відсутності прострочення з боку підрядника. Зважаючи на це Верховний Суд встановив, що замовник не може вимагати повернення виконаного за договором підряду в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України, мотивуючи свої вимоги порушенням підрядником умов договору підряду і саме з цієї причини реалізувавши своє право на односторонню відмову від договору.
Натомість у справі, яка є предметом касаційного перегляду, вимога про стягнення суми авансових платежів не ґрунтується на положеннях статті 849 Цивільного кодексу України, а є наслідком правомірного припинення договірних зобов`язань замовником в односторонньому порядку відповідно до пункту 10.3. Договору через невиконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо надання послуг за відповідними етапами до моменту припинення таких правовідносин.
З огляду на наведене, висновки Верховного Суду у справі №  910/16684/19 щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України сформульовані за інших фактичних обставин спору та відмінним правовим регулюванням, що виключає можливість їх застосування до даної справи як релевантних.
5.42. Необґрунтованим Суд визнає також посилання Скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №  918/631/19. Так, предметом дослідження у справі №  918/631/19 було питання правомірності нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України на суму безпідставно неповернутої особою попередньої оплати в порядку статті 693 Цивільного кодексу України. Водночас у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду не надавала правової оцінки застосуванню положень статті 1212 Цивільного кодексу України та питанню підставності повернення попередньої оплати у контексті обставин, подібних до тих, що є предметом розгляду в даній справі, що виключає їх релевантність.
5.43. Не підтверджують правомірність позиції Скаржника й посилання на постанову Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №  910/12382/17.
Аналіз постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17 свідчить, що сформульована у ній правова позиція щодо відмови в задоволенні вимоги замовника про стягнення суми попередньої оплати була зумовлена встановленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами справи, а саме: належним виконанням виконавцем своїх договірних зобов`язань, що, у свою чергу, виключало доведеність порушення зобов`язань замовником та підстав для пред`явлення відповідної вимоги.
Втім у справі, яка є предметом касаційного перегляду, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено відсутність доказів виконання Відповідачем зобов`язань за етапами 4- 12 Договору у межах строків, визначених угодою сторін, а також до моменту одностороннього розірвання Договору Позивачем. 
Ураховуючи наведене, обставини справи №  910/12382/17 не є тотожними встановленим фактичним обставинам даної справи, що, у свою чергу, виключає можливість визнання наведених у зазначеній постанові позицій релевантними для вирішення спору, який є предметом касаційного перегляду.
5.44. Таким чином, наведені Скаржником доводи касаційної скарги, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердили неправильне застосування судами норм матеріального права.
5.45. Оскільки доводи Скаржника щодо неправомірності додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 ґрунтувалися виключно на твердженнях про наявність підстав для скасування основних судових рішень судів попередніх інстанцій, які, як встановлено під час касаційного перегляду, не знайшли свого підтвердження, Суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги в цій частині.
Відтак підстав для скасування додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 також не вбачається.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.3. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Частина друга цієї ж статті забороняє скасовувати правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
6.4. Оскільки наведені Скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - залишенню в силі.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на Скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізард Софт" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі №  910/6822/24 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі №  910/6822/24.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Зуєв

Судді                                                                                                    І. Берднік

І. Міщенко