УХВАЛА

16 червня 2025 року 
м. Київ

cправа №  921/460/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду Тернопільської області
у складі судді Чопка Ю. О.
від 02.12.2024 та
на постанову Західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Кравчук Н. М., Матущак О. І., Скрипчук О. С.
від 22.04.2025

за позовом  ОСОБА_1 
до Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз"
про визнання недійним з моменту прийняття рішення наглядової ради, визнання незаконною і скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.09.2024) про: 
1) визнання недійним з моменту прийняття рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" від 02.07.2024, оформлене протоколом засідання Наглядової ради від 02.07.2024 за № 9/24 щодо зміни керівника товариства на ОСОБА_2 ;
2) скасування у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань реєстраційні дії/записи відносно Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (ідентифікаційний код 51155959):
- "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 03.07.2024 09:04:56, 1006461070020003323, зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, державний реєстратор Чупрун Р. І.";
- "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 13.05.2024 13:13:22, 1006461070020003323, державний реєстратор Легка Л. Г."
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 у справі № 921/460/24 позов задоволено частково. Скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії/записи відносно Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз": Держана реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 13.05.2024 13:13:22 1006461070020003323, держаний реєстратор Легка Л. Г. Позов в частині вимоги визнати недійсним рішення наглядової ради і в частині скасування відомостей про юридичну особу, внесених в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських об`єднань 03.07.2024 - відхилено.

Постановою від 22.04.2025 Західний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 у справі № 921/460/24.

21 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 в частині відмови у задоволенні позову; прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: 

пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - чітку вказівку на норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, та яку не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень; 
пункт 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;  

пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. 

У разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, повинно бути зазначено яке саме клопотання суд необґрунтовано відхилив про витребування, дослідження або огляд яких саме доказів або інше клопотання (заяву) щодо встановлення яких конкретно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.   

Заявник касаційної скарги повинен враховувати і те, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що суди неправильно застосували статті 15, 16 Цивільного кодексу України, частину 7 статті 72 Закону України "Про акціонерні товариства", порушили статті 2, 86 Господарського процесуального кодексу України та послалася не певні постанови Верховного Суду із цитуванням окремих їх речень, натомість конкретно не вказала та належним чином не обґрунтувала виключний випадок (виключні випадки), передбачений частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (пунктами 1, 2, 3, 4), за наявністю якого (яких) оскаржуються рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 в касаційному порядку. Між тим Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які не наведені у її тексті, або самостійно визначати конкретний виключний випадок (виключні випадки) касаційного оскарження, оскільки вказане свідчитиме про порушення Судом принципу змагальності сторін.
Крім того, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, що оскаржується, або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.
Постанова Західного апеляційного господарського суду у справі № 921/460/24 ухвалена 22.04.2025 без вказівки дати складання її повного тексту. Отже перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку, почався 22.04.2025. Таким чином останнім днем для подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 було 12.05.2025 включно, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.
Із своєю касаційною скаргою ОСОБА_1 звернулася 21.05.2025, що підтверджується відбитком поштового штампу на конверті, в якому касаційна скарга надійшла на адресу Верховного Суду, тобто після перебігу строку, встановленого на касаційне оскарження, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України. При цьому, скаржниця не наводить поважних причин пропуску вказаного строку та не порушує питання про його поновлення.

Також, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно із підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки у даній справі позов поданий у 2024 році, то для вирахування розміру сплати судового збору застосовується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Частиною 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки ОСОБА_1 оскаржує в касаційному порядку рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 в частині відмови у задоволенні вимог щодо:
-          визнання недійним з моменту прийняття рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" від 02.07.2024, оформлене протоколом засідання Наглядової ради від 02.07.2024 за № 9/24 щодо зміни керівника товариства на ОСОБА_2 ;
-          скасування у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань реєстраційні дії/записи відносно Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (ідентифікаційний код 51155959): "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 03.07.2024 09:04:56, 1006461070020003323, зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи, державний реєстратор Чупрун Р. І.",
то судовий збір за подання касаційної скарги у даному випадку підлягав оплаті у розмірі 12 112,00 грн, а саме: (3 028,00 грн х 2 вимоги немайнового характеру) х 200%.

Однак до касаційної скарги ОСОБА_1 не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.
Згідно із абзацом 1 частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. 
З урахуванням наведеного, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржниці строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:
-          наведення та викладення належного обґрунтування виключного/виключних випадку/випадків касаційного оскарження, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявністю якого/яких оскаржуються рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 з урахуванням вказівок, наведених в цій ухвалі;
-          подання заяви/клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 із наведенням поважних причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів;
-          надання Суду доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 у встановленому законом порядку та розмірі, а саме у сумі 12 112,00 грн.

Суд також звертає увагу скаржниці, що статтею 291 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Однак, до касаційної скарги ОСОБА_1 , не додано доказів надіслання копії касаційної скарги та доданих до неї документів Приватному акціонерному товариству "Тернопільміськгаз" відповідно до вимог статті 291 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Відповідно до частини 2 статті 294 Господарського процесуального кодексу України до відкриття касаційного провадження учасники справи мають право подати заперечення проти відкриття касаційного провадження.

Неповідомлення учасника судового процесу у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цього учасника, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, закріплені частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 та пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2025 у справі № 921/460/24 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

4. Попередити ОСОБА_1 , що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя           Верховного Суду                                                                       Н. М. Губенко